ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/96/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про:
- визнання протиправною і скасування вимоги №Ф-2371-17 від 22.08.2025;
- зобов`язання Головного управління ДПС у Полтавській області провести коригування даних інтегрованої картки платника за платежем зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом його виключення на суму 26349,95 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області протиправно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2371-17 від 22.08.2025, оскільки 08 лютого 2017 року позивач подав до ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області ліквідаційний звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік із прочерками (копію ліквідаційного звіту додано до позову). Позивачем було здійснено остаточний розрахунок зі сплати єдиного внеску, після чого підприємницька діяльність ним не здійснювалася, а звітність до податкового органу не подавалася. 20 січня 2017 року позивач подав державному реєстратору реєстраційну картку для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за власним рішенням. Того ж дня державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача як фізичної особи-підприємця. У спірній вимозі № Ф-2371-17 від 22.08.2025 про сплату боргу контролюючим органом не зазначено період, за який нараховано борг, а лише вказано, що на підставі даних інформаційної системи податкових органів станом на 31 липня 2025 року за позивачем обліковується заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску в розмірі 26 349,95 грн, у тому числі: пеня — 19 033,41 грн, штраф — 696,06 грн, недоїмка — 6 620,48 грн. При цьому відповідачем не зазначено: за які саме порушення вимог податкового законодавства нараховано штрафні санкції; за який період нараховано пеню; за який період визначено недоїмку. Крім того, витяг з інтегрованої картки платника не може вважатися належним та допустимим доказом наявності заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску, оскільки відповідні нарахування мають підтверджуватися у сукупності з актом перевірки та/або звітністю платника.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/96/26. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
У встановлений судом строк від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши на обґрунтованість оскаржуваної вимоги, прийнятої у межах та на підставі наявних повноважень у зв`язку з виявленою недоїмкою зі сплати позивачем єдиного внеску.
16.04.2026 року від позивача надійшли письмові пояснення, у яких позивач заперечує проти обставин викладених у відзив та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини. 
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Полтавській області з 24.03.2009 по 20.01.2017, зокрема з 01.01.2012 по 31.12.2014 на спрощеній системі оподаткування як фізична особа-підприємець.
Відповідно до інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за кодом платежу707104000002 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 20.01.2015 обліковуються автоматичні нарахування єдиного внеску згідно обраної системи оподаткування на загальну суму 14444,98 грн.
04.04.2017 ГУ ДФС у Полтавській області було сформовано вимогу № Ф-2317/17 про сплату частини заборгованості у розмірі 7 484,50 грн. Зазначена заборгованість була сплачена позивачем у межах виконавчого провадження.
22.12.2021 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 19 729,47 грн, з яких: штраф — 696,06 грн, пеня — 19 033,41 грн.
На виконання вимог пункту 4 статті 25 Закону України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковим органом на адресу позивача направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2371-17 від 22.08.2025 на суму 26 349,95 грн.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.08.2025 року №Ф-2371-17 була оскаржена позивачем в адміністративному порядку шляхом подання до ДПС України скарги від 15.09.2025 року.
Рішенням ДПС України від 02.10.2025 року №28680/6/99-00-06-02-01-06 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.08.2025 року №Ф-2371-17 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Позивач вважаючи, що вимога про сплату боргу (недоїмки) 22.08.2025 року №Ф-2371-17 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, визначаються Податковим кодексом України.
Відповідно до п.1.1 ст. 1 розділу І Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі по тексту - Закон № 2464).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 1 ст. 4 Закон України №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
У силу приписів ч. 4 ст. 8 Закон України №2464 порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України №2464 недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України №2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України №2464 суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Приписами ч. 4 ст. 25 Закону України №2464 передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).
Згідно із вимогами Закону України №2464 та Інструкції №449 на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України №2464 Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Приписами п. 3 Розділу VI Інструкція №449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Положеннями п. 4 Розділу VI Інструкції №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.
При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина літера «У» (узгоджена вимога).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Дослідивши наявні у справі матеріали суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до даних інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за кодом платежу707104000002 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 20.01.2015 обліковуються автоматичні нарахування єдиного внеску згідно обраної системи оподаткування на загальну суму 14444,98 грн.
05.05.2017 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу № Ф-2317/17 про сплату частини заборгованості у розмірі 7 484,50 грн. Зазначена сума була сплачена позивачем у межах виконавчого провадження, а також частково добровільно. Водночас із даних ІКП вбачається, що сплата за вказаною вимогою не погасила усю суму нарахованого єдиного внеску, у зв`язку з чим за позивачем продовжувала обліковуватись недоїмка у розмірі 6 620,48 грн.
Таким чином, посилання позивача на те, що вимога ГУ ДФС у Полтавській області № Ф-2371-17 від 05.05.2017 про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 7 484,50 грн охоплювала весь період заборгованості, суд вважає безпідставним та необґрунтованим.
При цьому суд враховує, що сума, сплачена позивачем на виконання вимоги № Ф-2317/17 від 05.05.2017, до вимоги № Ф-2371-17 від 22.08.2025 повторно не включалася.
Судом також установлено, що 20.01.2017 державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача як фізичної особи-підприємця.
08.02.2017 позивач подав до ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області ліквідаційний звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік із прочерками. Вказаний звіт подавався позивачем як платником єдиного внеску на загальній системі оподаткування після припинення підприємницької діяльності. Після подання зазначеної звітності позивач здійснив остаточний розрахунок зі сплати єдиного внеску, підприємницьку діяльність не здійснював та податкову звітність не подавав. Разом із тим спірна заборгованість виникла за період перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, а тому сам факт подання ліквідаційного звіту із прочерками не свідчить про відсутність раніше нарахованої недоїмки.
22.12.2021 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 19 729,47 грн, з яких: штраф — 696,06 грн, пеня — 19 033,41 грн.
Зазначене рішення було направлено позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , однак повернулося до контролюючого органу з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Доказів оскарження вказаного рішення в адміністративному або судовому порядку матеріали справи не містять.
На виконання вимог пункту 4 статті 25 Закону України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковим органом на адресу позивача направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2371-17 від 22.08.2025 на суму 26 349,95 грн.
08.10.2025 ГУ ДПС подано заяву про примусове виконання вказаної вимоги щодо стягнення заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 26 349,95 грн. Відповідно до даних інтегрованої картки платника, 31.10.2025 зазначена сума була стягнута в межах виконавчого провадження.
З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2371-17 від 22.08.2025 сформована на підставі даних інтегрованої картки платника та рішення про застосування штрафних санкцій і нарахування пені від 22.12.2021, яке позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувалося та є чинним.
Суд також враховує, що припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця не припиняє обов`язку зі сплати раніше нарахованих сум єдиного внеску, а подання ліквідаційної звітності із прочерками не спростовує наявності недоїмки, яка виникла за попередній період перебування позивача на спрощеній системі оподаткування.
За таких обставин підстав для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2371-17 від 22.08.2025 суд не вбачає.
Враховуючи викладене, суд робить висновок про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, внаслідок чого такі задоволенню не підлягають.
Інші доводи позивача не впливають на вищевикладені висновки суду та їх не спростовують.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
З огляду на відмову у задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, 36000, ЄДРПОУ 44057192) про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н.Ю. Алєксєєва