ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року Чернігів Справа № 620/4636/26

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невнесенні змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 287 від 26.09.2024 щодо обставин виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу, а саме в частині зазначення про перебування ОСОБА_2 у самовільному залишенні військової частини та зазначення того, що смерть ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням службових обов`язків та захистом Батьківщини.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 287 від 26,09.2024, виключивши відомості про перебування ОСОБА_2 у самовільному залишенні військової частини та зазначивши, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з проходженням військової служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що закриття кримінального провадження № 62025050010019487 від 31.05.2025 у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, свідчить про відсутність факту вчинення ним самовільного залишення військової частини або місця служби. З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави вважати, що смерть ОСОБА_2 настала за обставин, пов`язаних із самовільним залишенням військової частини або місця служби, а тому відповідні висновки та формулювання, викладені у наказі військової частини НОМЕР_1 № 287 від 26.09.2024, яким ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу, є необгрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 від 01.06.1984 (а.с.16).
ОСОБА_2 з 19 вересня 2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 263 від 19.09.2023 (а.с.17-18).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 287 від 26.09.2024 молодшого сержанта призваного по мобілізації ОСОБА_2 , колишнього командира 2 відділення взводу інженерної розвідки інженерно саперної роти групи інженерного забезпечення, який помер «09» серпня 2024 року перебуваючи у самовільному залишенні частини з «16» липня 2024 року, виключено зі списків особового складу частини у зв`язку зі смертю, з «10» серпня 2024 року. Смерть не пов`язана з виконанням службових обов`язків та захистом Батьківщини (а.с. 19-20).
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 3979 від 19.07.2024 заступником командира інженерно-саперної роти з морально-психологічного забезпечення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 , відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, було проведено службове розслідування з метою уточнення причин умов, що сприяли 16.07.2024 самовільному залишенні місця служби під час воєнного стану, а також встановлення ступеня вини військовослужбовця групи інженерного забезпечення, а саме командира відділення взводу інженерної розвідки інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 (а.с. 21-22).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4448 від 21.07.2024 в ході проведення службового розслідування було встановлено, що 16.07.2024 близько 09:00 години, під час перевірки наявності особового складу взводу інженерної розвідки групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 в районі зосередження АДРЕСА_1 , було виявлено відсутність командира відділення взводу інженерної розвідки інженерно- саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 , який не з`явився на перевірку. Пошук військовослужбовця в районі зосередження взводу інженерної розвідки групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) позитивного результату не дав. Згідно з п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4448 від 21.07.2024, за порушення статей 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, командира відділення взводу інженерної розвідки інженерно-саперної роти групи військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта інженерного забезпечення ОСОБА_2 , по поверненню до частини, притягнути до дисциплінарної відповідальності (а.с.23-25).
Згідно зі сповіщення військової частини НОМЕР_1 від 10 серпня 2024 року, яке було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 командир 2 відділення взводу інженерної розвідки інженерно-саперної роти групи забезпечення військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовець військової служби за призовом, молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу 05.07.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер «09» серпня 2024 року у КНП «Чернігівська обласна лікарня» м. Чернігів. З 16.07.2024 рахується у самовільному залишенні частини (а.с.26).
Слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 62025050010019487 від 31.05.2025 за ознаками вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (самовільне залишення військової частини або місця служби). Постановою старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ Олександром Маскаликом від 16.07.2025 кримінальне провадження № 62025050010019487 від 31.05,2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України було закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого КК України (а.с.27-29).
Згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 29 січня 2025 року № 746, захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті ОСОБА_2 так, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.35).
Листом військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2026 № 642/5233 на адвокатський запит повідомлено, що військовою частиною НОМЕР_1 31.07.2025 отримано постанову від 16.07.2025 про закриття кримінального провадження № 62025050010019487 від 31.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України; відомості щодо отримання витягу з протоколу засідання військово лікарської комісії від 29 січня 2025 року № 746, які б підтверджували зв`язок захворювання, що призвело до смерті до військової частини НОМЕР_1 не надходили; військова частина НОМЕР_1 повідомляє, що змін до наказу про виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу військової частини не вносилося. Підстав для внесення таких змін не виникало, оскільки у військовій частині відсутні відомості про місцезнаходження померлого молодшого сержанта ОСОБА_2 , у період з 16.07.2024 по 26.07.2024 (а.с.33).
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 287 від 26,09.2024 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає відповідно до Конституції України та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-XII).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до частини шостої статті 18 Закону № 2011-XII вдова (вдівець) загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік) військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, які перебували на його утриманні, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі – Статут внутрішньої служби), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
В силу вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Згідно зі статті 14 Статуту внутрішньої служби із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Статтею 26 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України", дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" (стаття 5 Дисциплінарного статуту).
Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі:
- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;
- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;
- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Отже, за змістом вказаних норм, у випадку самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби, служба такого військовослужбовця призупиняється, йому не виплачується грошове та не здійснюється продовольче, речове, інші види забезпечення. Для встановлення обставин самовільного залишення військової частини або місця служби, може бути проведено службове розслідування, за результатами якого вирішується питання щодо притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
За обставинами даної справи відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4448 від 21.07.2024 в ході проведення службового розслідування було встановлено, що 16.07.2024 близько 09:00 години, під час перевірки наявності особового складу взводу інженерної розвідки групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 в районі зосередження АДРЕСА_1 , було виявлено відсутність командира відділення взводу інженерної розвідки інженерно- саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 , який не з`явився на перевірку. Пошук військовослужбовця в районі зосередження взводу інженерної розвідки групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) позитивного результату не дав. Згідно з п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4448 від 21.07.2024, за порушення статей 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, командира відділення взводу інженерної розвідки інженерно-саперної роти групи військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта інженерного забезпечення ОСОБА_2 , по поверненню до частини, притягнути до дисциплінарної відповідальності (а.с.23-25).
Слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 62025050010019487 від 31.05.2025 за ознаками вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (самовільне залишення військової частини або місця служби). Постановою старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ Олександром Маскаликом від 16.07.2025 кримінальне провадження № 62025050010019487 від 31.05.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України було закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого КК України (а.с.27-29).
Таким чином, за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_2 проведено службове розслідування.
Суд зазначає, що наказ № 287 від 26.09.2024 не містить висновків щодо самовільного залишення ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 , оскільки такі висновки містяться в наказі командира військової частини НОМЕР_1 № 4448 від 21.07.2024.
При цьому, оскарження результатів службового розслідування, встановлених наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 4448 від 21.07.2024, не є предметом спору в цій справі.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно зазначено в наказі № 287 від 26.09.2024 щодо перебування ОСОБА_2 у самовільному залишенні військової частини. При цьому, закриття кримінального провадження, що було порушено майже через рік після смерті ОСОБА_2 , не впливає на спірні правовідносини, оскільки перебування військовослужбовця в самовільному залишенні військової частини підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 4448 від 21.07.2024 Про результати службового розслідування.

Щодо зазначення в наказі № 287 від 26.09.2024 того, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з проходженням військової служби, то суд зазначає таке.
Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402).
Так, відповідно до пунктів 1.2, 1.3 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно до п. 21.5 Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, в період перебування в місцях несвободи, у разі встановлення факту позбавлення особистої свободи державою-агресором, її органами, підрозділами, формуваннями, іншими утвореннями у зв`язку із захистом державного суверенітету, незалежності, територіальної цілісності і недоторканності України внаслідок збройної агресії проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби».
є) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Зазначені у підпунктах «д» та «е» постанови приймаються також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях або в період перебування в місцях несвободи, у разі встановлення факту позбавлення особистої свободи державою-агресором, її органами, підрозділами, формуваннями, іншими утвореннями у зв`язку із захистом державного суверенітету, незалежності, територіальної цілісності і недоторканності України внаслідок збройної агресії проти України. 
Суд зазначає, що встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв належить до безпосередніх повноважень ВЛК.
Згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 29 січня 2025 року № 746, захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті ОСОБА_2 так, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.35).
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що оскільки ВЛК визначено, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 пов`язане з проходженням військової служби, то відповідач протиправно в наказі № 287 від 26.09.2024 визначив, що смерть не пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.
Згідно з частинами 1 та 3 статті 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невнесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 287 від 26.09.2024 в частині того, що смерть ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням службових обов`язків та захистом Батьківщини.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 287 від 26,09.2024, шляхом зазначення того, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з проходженням військової служби.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 22.06.2026.
Суддя Олена ЛУКАШОВА