01.05.26
33/812/190/26
Єдиний унікальний номер судової справи: 485/455/26
Номер провадження: 33/812/190/26 
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання - Шурмою Є.М.,
за участю: ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Беспалова О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Беспалова Олексія Сергійовича на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609721 від 08 березня 2026 року, ОСОБА_1 08 березня 2026 року о 19 год 24 хв в с. Суворе, дорога сполученням Новософіївка - Суворове + 2 км керував транспортним засобом Subaru Impreza, номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп?яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Drager 68220 (тест 423). Водій порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
08 квітня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Беспалов О.С. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу на зазначену вище постанову суду, в якій просив її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник зазначає, що з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 не погоджується оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, а також через порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Адвокат звертає увагу, що на долученому відеозаписі відсутній факт керування транспортним засобом «Subary Impreza» державний номерний знак « НОМЕР_2 » ОСОБА_1 .
Крім цього, в протоколі судового засідання, 30 березня 2026 року апелянт звертав увагу суду першої інстанції на те, що транспортним засобом керував його «знайомий», який може прибути до суду та надати свідчення, що може підтвердити ОСОБА_2 , який проживає у АДРЕСА_2 .
Також, захисник зазначає, що з відеозапису вбачається, що на запитання працівника поліції до апелянта «куди їхав?» показав рукою з с. Високого в сторону с. Суворе, Миколаївської області, при цьому перехвилювався та пройшов тест на алкогольне сп`яніння бо побоювався працівників поліції, зазначає, що керувала автомобілем інша особа. 
Окрім цього, апелянт в суді першої інстанції зазначав, що якщо необхідно заслухати свідків, необхідно перенести судове засідання, проте розгубився і не зміг заявити вмотивованого клопотання на запитання суду про їх наявність/відсутність. 
Адвокат вважає, що оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «Subary Impreza» державний номерний знак « НОМЕР_2 », то його і не може бути визнано винним у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
За наведених обставин суть правопорушення з кваліфікацією дій водія за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Беспалов О.С. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити та скасувати оскаржувану постанову суду як незаконну.
Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).
Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.
З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі з огляду на таке.
За положеннями пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2, 3, 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609721 від 08 березня 2026 року, ОСОБА_1 08 березня 2026 року о 19 год 24 хв в с. Суворе, дорога сполученням Новософіївка - Суворове + 2 км керував транспортним засобом Subaru Impreza, номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп?яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Drager 68220 (тест 423). Водій порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Також, в матеріалах справи міститься чек щодо тестування на алкоголь, проведеного на місці зупинки працівниками поліції за допомогою приладу Alcotest 6820 № АРПО - 0489, тест № 432, результат - 0,74 ‰ (а.с.5).
За результатами проведення на місці зупинки працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проведено у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Результатом огляду є позитивна проба, показник - 0,74 ‰ (а.с.6). 
Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у відповідності до вимог діючого законодавства підтверджено відеозаписами, здійсненими на боді камеру № ZV0428. Зокрема, відеозапис фіксує факт встановлення особи водія Subaru Impreza, номерний знак НОМЕР_1 , встановлення у нього ознак алкогольного сп?яніння, пропозицію працівника поліції водію - ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер або проїхати до медичного закладу. Водій погодився пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки, результат огляду - 0,74 ‰. 
Також відеозаписом встановлено, що водій не тільки не заперечував факту керування транспортним засобом Subaru Impreza, номерний знак НОМЕР_1 , а підтвердив, що рухався на вказаному авто та на уточнююче питання поліцейського пояснив звідки і в якому напрямку рухався.
Апеляційний суд враховує, що обставини фабули адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Цей відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на якому зафіксована подія правопорушення, який суд оцінює в сукупності з іншими долученими до протоколу доказами, які досліджені судом, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються, зокрема на підставі показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені п. 1 і 2 цієї ч., поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Аналіз ст. ст. 251, 252 КУпАП дозволяє зробити висновок, що цими нормами встановлено дві головні процесуальні вимоги до всіх доказів, невідповідність яким забороняє використання відеозапису як доказу. Ці вимоги - належність (наявність інформації, що має значення для правильного вирішення справи) і допустимість (законне отримання цієї інформації з дозволеного джерела).
В матеріалах справи наявний оптичний диск з відеофайлом, який має в собі інформацію, необхідну для правильного вирішення справи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відео файл, що міститься в матеріалах справи є належним та допустимим доказом.
Вказані докази свідчать, про те що водій ОСОБА_1 08 березня 2026 року о 19 год 24 хв керував транспортним засобом Subaru Impreza, номерний знак НОМЕР_1 в с. Суворе, дорога сполученням Новософіївка - Суворове + 2 км в стані алкогольного сп?яніння. 
Отже, суддя першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
При накладенні стягнення на водія, визначенні його виду та розміру, суддею місцевого суду дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.
Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.
Доводи апеляційної скарги про те, що на долученому відеозаписі відсутній факт керування транспортним засобом «Subary Impreza» державний номерний знак « НОМЕР_2 » ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки як встановлено під час перегляду відеозапису він не заперечував факту керування вказаним транспортним засобом, більш того на уточнюючі питання поліцейського «звідки і куди їхали?» ОСОБА_1 пояснив звідки і в якому напрямку рухався. Також на уточнюючи питання до ОСОБА_1 на якому автомобілі він рухався, чи дійсно на «Subary Impreza» державний номерний знак « НОМЕР_2 », ОСОБА_1 не заперечував цього факту.
Твердження як самого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , який був допитаний під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції про те, що транспортними засобом того дня і в той час керував не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 , на увагу суду не заслуговують, оскільки не підтверджені жодними доказами. Зокрема, під час перегляду відеозапису, судом не було встановлено, що ОСОБА_2 чи то перебував за кермом чи взагалі був на місці події. Більш того, ОСОБА_1 під час встановлення його особи як водія транспортного засобу «Subary Impreza» державний номерний знак « НОМЕР_2 » не зазначав, що вказаним транспортним засобом керував не він, а ОСОБА_2 .
За такого, вказані пояснення ОСОБА_1 суд сприйняє як обраний ним спосіб захисту з метою уникненню відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_3 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Беспалова Олексія Сергійовича залишити без задоволення.
Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т. В. Крамаренко