ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/941/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.08.2024 року, суддя в І інстанції Ільєва Л.М., повний текст якої складено 12.08.2024, в м. Миколаєві
у справі №915/941/24
за позовом: Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
до відповідача: Державного підприємства "Державний науково-інженерний центр систем контролю та аварійного реагування"
про стягнення 259 582,21 грн

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства "Державний науково-інженерний центр систем контролю та аварійного реагування" про стягнення 259582,21 грн., у т.ч. пені за порушення строків надання послуг 166228,98 грн., штрафу 7% за прострочення надання послуг понад 30 днів в сумі 63239,29 грн., а також штрафу 20% в сумі 30113,94 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором надання послуг № 01/21-10/48-123-01-06804 від 26.02.2021 щодо своєчасного надання послуг за темою: «Оцінка сейсмостійкості елементів енергоблоку №1 ВП ПАЕС 1 категорії сейсмостійкості відповідно до вимог НП 306.2.208-2016» за кодом СРV 71330000-0 за ДК 021:2015 - Інженерні послуги різні загальною вартістю 1129272,96 грн. 
Як вказує позивач, станом на 25.07.2024 вказані послуги відповідачем не надані, що обумовило нарахування позивачем на підставі п. 8.2 договору пені на суму 166228,98 грн. та штрафу 7% від вказаної вартості послуг на суму 63239,29 грн.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.08.2024 у справі №915/941/24 позовну заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Державного підприємства "Державний науково-інженерний центр систем контролю та аварійного реагування" про стягнення 259582,21 грн направлено для розгляду за підсудністю до Господарського суду міста Києва (за місцем реєстрації відповідача).
Суд дійшов висновку про необхідність визначення підсудності даного спору за загальними правилами (за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача), а підстав, визначених приписами ст.29, 30 ГПК України, судом не встановлено.
20.08.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в якій останнє просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.08.2024 у справі №915/941/24 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідно до п. 1.4 місцем виконання цього Договору є місто Южноукраїнськ. Згідно п. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Тому позовну заяву подано до Господарського суду Миколаївської області.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду даної справи.
Колегія суддів зазначає, відповідно до частини тринадцятої статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною третьою статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною другою статті 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в п. 8 ч. 1 ст. 255 ГПК України (про передачу справи на розгляд іншого суду), то її перегляд за апеляційною скаргою має проводитись в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.08.2024 у справі №915/941/24; розгляд даної апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2024 зупинено апеляційне провадження у справі №915/941/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.08.2024 у справі №915/941/24 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у касаційному порядку судового рішення у справі №924/698/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.
23.04.2026 до суду апеляційної інстанції надійшла заява Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про поновлення провадження у справі, в додатках до якої надано копію Постанови Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 924/698/23 від 03.04.2026.
Ухвалою суду від 04.05.2026 поновлено провадження у справі №915/941/24.
Від представника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що судом не вірно застосовано положення п. 1.4 Договору та п. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України щодо визначення підсудності. Відповідно до п. 44 Постанови Верховного Суду від 03.04.2026, об`єднана палата не вбачає підстав для відступу від висновку щодо застосування положень частин 1, 5 статті 29 ГПК України , викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №924/674/21.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного перегляду є ухвала про передачу справи за підсудністю.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці акцентував увагу на тому, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29.04.1988 у справі "Белілос проти Швейцарії").
Юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії").
Тож поняття "суд, встановлений законом" містить у собі у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За змістом статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
За своєю правовою природою судова юрисдикція є інститутом права, що покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства.
Компетенцію із розгляду господарських справ однорідними судами за просторовим критерієм розмежовує територіальна юрисдикція (підсудність) господарських судів.
Вимоги щодо такого розмежування викладено у параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України.
За загальним правилом позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи -підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань (частини 1, 2 статті 27 ГПК України).
Разом із тим статтею 29 ГПК України визначено правила альтернативної територіальної підсудності.
Право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина 1 статті 29 ГПК України).
За змістом положень частини 5 статті 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Аналіз зазначеної норми процесуального закону свідчить про те, що нею встановлено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності: 1) якщо спір виник із договору, в якому визначено місце виконання; 2) якщо спір виник із договору, в якому не визначено місце його виконання, проте з огляду на специфіку врегульованих ним правовідносин виконувати такий договір можливо лише в певному місці.
Отже, у питанні, який позов може пред`являтися за територіальною підсудністю за вибором позивача, законодавець керується тим, що це позов у спорі, що виник із договору, який відповідає певним ознакам (у ньому визначено місце виконання або його можливо виконати лише в конкретному місці).
Обмежень про те, що зазначений спір має бути виключно спором про виконання цього договору, частина 5 статті 29 ГПК України не містить.
Натомість саме місце пред`явлення позову у спорі, що виник із договору, законодавець визначає за вибором позивача за місцем виконання відповідного договору.
Таким чином, для застосування встановленого частиною 5 статті 29 ГПК України правила альтернативної територіальної підсудності спір між сторонами має бути таким, що виник із договору, однак не обов`язково спором про його виконання.
Згідно з частинами 1, 3 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділено обидві сторони договору.
У справі, що переглядається, предметом позову є вимога про стягнення штрафу та пені за неналежне виконання Відповідачем договору, а саме постачання товару з простроченням.
Отже, спір у справі є спором, що виник із договору, а нарахування штрафу та пені є похідним від зобов`язання щодо виконання договору.
Відповідно до п. 1.3. Договору, узгоджено сторонами, місце виконання цього договору є місто Южноукраїнськ. 
З огляду на наведене між сторонами справи виник спір із договору, в якому визначено місце його виконання.
Тобто наявна перша (у договорі визначено місце його виконання) із передбачених частиною 5 статті 29 ГПК України підстава для пред`явлення позову за вибором позивача до господарського суду за місцем виконання договору.
Отже, зважаючи на предмет та підстави заявленого у справі позову, її підсудність має визначатися з урахуванням встановленого у частині 5 статті 29 ГПК України правила, і, як наслідок, за вибором позивача ця справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) господарського суду за місцем виконання договору, тобто - до юрисдикції Господарського суду Миколаївської області.
Колегією суддів враховано позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладену у постанові від 03.04.2026 у справі №924/698/23, до якої було зупинено апеляційне провадження у даній справі. 
Підсумовуючи вищенаведене, врахувавши доводи та вимоги апеляційної скарги щодо оскарження судового рішення, а також з огляду на зазначені вище мотиви та норми чинного законодавства України, колегія суддів дійшла до висновку про скасування оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За змістом ст. 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала про передачу справи за підсудністю є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а відтак, підлягає скасуванню.
Витрати зі сплати судового збору, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, підлягають розподілу за результатами розгляду справи по суті за загальними правилами, передбаченими статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 253, 255, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 ГПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.08.2024 у справі №915/941/24 – задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.08.2024 у справі №915/941/24 - скасувати.
Справу №915/941/24 направити до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська