Справа № 487/7963/25
Провадження № 2/487/537/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2026 року  м. Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючий суддя	Нікітін Д.Г.,	
при секретарі	Сідлецькій О.М.	

розглянувши цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради в особі Служби у справах дітей Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,
встановив:
Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , у спілкуванні із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом: - щоденного особистого спілкування батька з дочкою засобами телефонного, електронного та відео зв`язку; - побачень кожної першої та третьої суботи кожного місяця за місцем проживання дитини чи батька, враховуючи побажання дитини, дотримуючись виключно інтересів дитини, стану здоров`я. Місце передачі батьку доньки та її повернення матері відбувається за місцем проживання доньки або, за попередньою домовленістю між батьками, в іншому узгодженому ними місці. 3о6ов`язати ОСОБА_4 повідомляти ОСОБА_1 про номери засобів зв`язку дитини, у тому числі у разі їх зміни, та за два дні до зустрічі з донькою надавати актуальну інформацію про її місце проживання, перебування, навчання. 
В обґрунтування позову зазначає, що з 2005 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 .. В цих відносинах у них народилися доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № 2164 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції .
Заочним рішення Заводською районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2022 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 жовтня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом №1421- розірвано.
Після припинення шлюбних відносин вони почали проживати окремо, доньки залишилися проживати разом з матір`ю.
Фактично одразу після припинення спільного проживання Відповідач чинить Позивачу перешкоди у спілкуванні з молодшою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не дозволяє бачитися з дитиною, спілкуватися телефоном. Періодично Позивач відвідував дитину за місцем проживання, але згодом Відповідач заборонила йому заходити на територію домоволодіння, тому спілкування з дитиною фактично проходило біля хвіртки, а потім взагалі не відбувалося через постійні відмови Відповідача. Такі дії суперечать інтересам дитини, і порушують її і право на спілкування з обома батьками, а права позивача як батька.
Весь цей час він намагається налагодити нормальний зв`язок з дитиною та повноцінно приймати участь у вихованні та розвитку дитини, проте вирішити розбіжності з відповідачкою ш ляхом переговорів та взаємних поступок не вдається.
Представник позивача та позивач, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.
Представник відповідача та відповідач, в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи, просив у задоволенні позову відмовити. 
Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що що з 2005 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 .. В цих відносинах у них народилися доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № 2164 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції .
Заочним рішення Заводською районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2022 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 жовтня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом №1421- розірвано.
Після припинення шлюбних відносин вони почали проживати окремо, доньки залишилися проживати разом з матір`ю.
Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Статтею 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи справу на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.
Тому з метою вирішення зазначеного спору суд вважає за необхідне визначити способи участі позивача у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.
Висновком органу опіки та піклування, вважає недоцільним усувати перешкоди у спілкуванні батька, ОСОБА_1 з дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.
У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України.
При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства"контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України).
В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування.
Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.
А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.
Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.
Більш того, позивач, який є батьком дитини, любить її, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною.
Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із донькою у спосіб, визначений батьком, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з донькою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, не встановлено, а тому враховуючи інтереси дитини, вік дитини, стан дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
Позовну заяву  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради в особі Служби у справах дітей Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.
Зобов`язати  ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні  ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Визначити порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: щоденного особистого спілкування батька з дочкою засобами телефонного, електронного та відео зв`язку з 18.00 до 20.00; - побачень кожної першої та третьої суботи кожного місяця за місцем проживання дитини чи батька, враховуючи побажання дитини, дотримуючись виключно інтересів дитини, стану здоров`я. Місце передачі батьку доньки та її повернення матері відбувається за місцем проживання доньки або, за попередньою домовленістю між батьками, в іншому узгодженому ними місці.
В іншій частині позову відмовити. 
Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін