Справа № 308/11449/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

11 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
з участю секретаря судового засідання: Тайстри І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 , особи яка не брала участі в розгляді справи, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2025 року, повний текст якого складено 19 грудня 2025 року, ухвалене головуючим суддею Івановим А.П., в справі за заявою ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради та ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна

встановив:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, зазначивши заінтересованою особою Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради та ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна.
Заяву мотивував тим, що його батько ОСОБА_2 має хронічний стійкий психічний розлад, неодноразово проходив лікування у закладах з надання психіатричної допомоги з діагнозом «Біполярний афективний розлад, гіпоманікальний стан з епізодичним перебігом без психотичних симптомів.
За останній рік його психічний стан погіршився, в нього розвинулись неврологічні захворювання, внаслідок яких він втрачає можливість доглядати за собою та потребує сторонньої допомоги. 
На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 просив суд визнати його батька - ОСОБА_2 недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши його опікуном. 

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2025 року заяву задоволено.
Визнано недієздатним ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Призначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Строк дії рішення суду в частині визнання недієздатним ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 становить два роки, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Військова частина НОМЕР_1 , як особа, яка не брала участі в розгляді справи, оскаржила таке в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.
В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .  ОСОБА_1 , має на меті отримати офіційний статус опікуна, що, в свою чергу, мало слугувати підставою для його звільнення з військової служби. Водночас, ОСОБА_1 не повідомив командування Військової частини НОМЕР_1 про подання відповідної заяви до суду, а суд розглянув справу без залучення Військової частини, як заінтересованої особи, що вважає порушенням вимог процесуального законодавства щодо належного інформування всіх сторін, інтересів яких стосується розгляд справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду першої інстанції.
Зауважує, що у даному випадку в першу чергу повинні бути враховані інтереси недієздатного, його взаємовідносини з опікуном, реальність намірів опікуна, з урахуванням визначених Правилами опіки та піклування критеріїв, яким має відповідати особа як опікун.
Вказує, що він проходить службу в 1–му батальйоні військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться в декількох кілометрах від околиці АДРЕСА_2 ), має право щоденного вільного виходу за територію військового містечка в межах гарнізону (Закарпатської області), постійно навідує свого батька, належним чином виконує свої обов`язки опікуна уже тривалий час, в тому числі і до набуття офіційного статусу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.
Відповідно до частини 1 статті 39, статей 40, 41 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі №753/1905/22 зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі №736/1508/17, від 28 лютого 2024 року в справі №372/3474/21, від 24 липня 2024 року в справі №727/597/24.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 є сином ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29.03.1986.
У виписках №400 від 30.06.2020, №629 від 09.10.2020, №232 від23.04.2021, №б/н від 07.07.2025 із медичної картки амбулаторного хворого, наданої КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» ЗОР, вказано основний діагноз: F311. Біполярний афективний розлад, гіпоманікальний стан з епізодичним перебігом без психотичних симптомів.
Окрім цього до заяви додано консультаційний висновок лікаря ЗПСМ від 04.09.2025.
15.10.2025 на адресу суду надійшло подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, за яким повідомлено суд про можливість призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На виконання ухвали суду Закарпатською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» надано висновок судово-психіатричного експерта №433 від 29.10.2025, за яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді вираженого психоорганічного синдрому, астенічний варіант з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням внаслідок нейродегенеративного захворювання головного мозку з синоромом паркінсонізму (F07.9). За своїм психічним станом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Відповідно до медичного висновку Комунального некомерційного підприємства «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» за №77 від 09.07.2025 заявник є здоровим, будь-яких захворювань, які б перешкоджали йому бути опікуном, не виявлено.
Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості»№ФОВА-004342466 від 29.07.2025 відомості про притягнення заявника до кримінальної відповідальності, наявність незнятої чи непогашеної судимості, розшук - відсутні.
Оскільки належними доказами підтверджено, що ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому є підстави для визнання його недієздатним.
Опікуном недієздатного ОСОБА_2 призначено його сина - ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28 травня 2025 року справа № 641/7190/23, саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні введений воєнний стан у зв`язку зі збройним нападом російської федерації, який триває і тепер.
Відповідно до пункту десятого частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаний, який є опікуном особи, визнаної судом недієздатною.
Згідно з приписами статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Отже, в умовах воєнного стану питання доцільності призначення опікуном особи, яка є військовозобов`язаною, потребує особливо ретельного обґрунтування з урахуванням можливості інших близьких родичів здійснювати опіку.
За поданням органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, повідомлено суд про можливість призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші особи з приводу встановлення опіки над ОСОБА_2 до органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради не звертались.
Довідкою від 09.06.26р. за № 2697/03.4-21 відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету департаменту забезпечення надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради стверджено факт кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, а саме, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 , 1986 р.н. (заявник), ОСОБА_3 , 1988 р.н. (дружина заявника), ОСОБА_4 , 1959 р.н. (мама заявника), ОСОБА_2 , 1952 р.н. (батько заявника).
Також довідкою ЖБК «Пролісок» від 09.06.2026 р. за № 2, яка видана ОСОБА_1 , 1986 р.н., стверджує, що з ним також проживають в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , 1988 р.н. (дружина заявника), ОСОБА_5 , 2012 р.н., (дочка заявника), ОСОБА_4 , 1959 р.н. (мама заявника) та ОСОБА_2 , 1952 р.н. (батько заявника).
Згідно консультаційного висновку лікаря ЗПСМ від 02.06.2026 р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено діагноз: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, СН ІІ А. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, 2 стадія КВРЗ. Хронічний гастродуоденіт, фаза н.ремісії. ДДЗХ з переважним ураженням шийного і поперекового відділів хребта з вираженим больовим синдромом та порушенням функції опори та ходьби. Міопія середнього ступеня. Рекомендовано уникати фізичних навантажень та емоційно-психологічних стрибків. Призначено лікування.
З пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримує пенсію за вислугу років, і таке видано 20.04.2011 року.
Наведене свідчить про те, що ОСОБА_4 як дружина ОСОБА_2 , 1952 р.н. в силу свого віку (66 повних років) та фізичного стану неспроможна самостійно виконувати обов`язки опікуна та здійснювати опікунські дії за своїм чоловіком. 
Тож, окрім заявника, особа яка потребує опікунського догляду інших близьких родичів немає. Також колегія суддів наголошує на тому, що інші особи не зголосились бути опікунами ОСОБА_2 , 1952 р.н.
Виходячи із наведеного та з урахуванням усіх необхідних процедур при вирішенні питання стосовно особи, яка може виконувати обов`язки опікуна, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради обґрунтовано подав до суду подання щодо можливості призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опікуном батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі визнання такого недієздатним в судовому порядку.
Постановою КЦС ВС від 28.05.2025 у справі №641/7190/23 визначено, що чинним законодавством не встановлено обмежень щодо призначення опікунами осіб чоловічої статі призовного віку в період дії воєнного стану. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. У разі дотримання цієї умови суд зобов`язаний встановити над недієздатною особою опіку та призначити їй опікуна.
Відтак, суд першої інстанції правомірно призначив опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свого недієздатного батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

Щодо вимоги апеляційної скарги про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду
Процес визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, а також наявність сторін у даній категорії справ, чітко визначено нормами ЦПК України.
Відповідно до статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. 
Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав. 
Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.
ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.
Такі правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21, провадження № 61-6732св24;від 13 листопада 2024 року у справі № 308/14160/21, провадження № 61-5293св24.
Подаючи апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 покликалась на те, що заявник проходить військову службу за призовом під час мобілізації у даній військовій частині. ОСОБА_1 подавши заяву про визнання особи недієздатною та призначення його опікуном мав на меті отримання офіційного статусу опікуна, що в свою чергу мало б слугувати підставою для його звільнення з військової служби. При цьому, ОСОБА_1 не повідомив командування військової частини про звернення із даною заявою до суду, а суд першої інстанції розглянув справу без залучення військової частини як заінтересованої особи, що є порушенням вимог процесуального законодавства щодо належного інформування усіх сторін, інтересів яких стосується розгляд справи.
Та 20.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до військової частини з рапортом про звільнення його з військової служби на підставі пп. ”г“ п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати опіку над своїм батьком. До зазначеного рапорту ОСОБА_1 долучив рішення суду першої інстанції яке зараз переглядається апеляційним судом.
Зазначене на думку колегії суддів є свідченням того, що судом першої інстанції прийнято оспорюване рішення яке стосується порядку звільнення військовослужбовця з військової служби, а отже це стосується прав та обов`язків військової частини НОМЕР_1 , у складі якої ОСОБА_1 проходить військову службу.
Відтак, військової частини НОМЕР_1 у даній справі повинна би була приймати участь в переглядаємій справі в статусі заінтересованої особи з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.
Під час розгляду справи в порядку окремого провадження ЦПК України не визначає осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. 
Тож звертаючись до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною ОСОБА_1 неправильно визначився з учасниками справи бо не вказав заінтересовану особу Військової частини НОМЕР_1 . Та не дивлячись на це неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.
Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Як визначено частиною четвертою статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Заінтересовані особи в окремому провадженні повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи. 
Та обставина, що військова частина НОМЕР_1 не була залучена до розгляду даної справи в якості заінтересованої особи не являється підставою для апеляційної інстанції по залишенню заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 березня 2025 року у справі № 235/1547/24 провадження № 61-15665 св 24.
Виходячи із наведеного, колегія суддів виснує, що вимога військової частина НОМЕР_1 про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду з тих підстав, що не було судом вирішено питання належного складу учасників справи, а саме, не залучено належну заінтересовану особу бо вирішення заяви стосується її прав та обов`язків не підлягає задоволенню, оскільки не узгоджується з вимогами норм права та судовою практикою Верховного Суду. 

З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив надані докази, встановив фактичні обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться переважно до незгоди апелянта з оцінкою доказів та висновками суду, однак не містять посилань на такі порушення закону, які відповідно до статей 376, 379 ЦПК України є підставою для скасування чи зміни судового рішення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги наведене та керуючись статтями 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , особи яка не брала участі в розгляді справи, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді