В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Єдиний унікальний номер № 285/65/25
Провадження № 1-кп/0285/243/26
20 травня 2026 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,
секретаря…………..............…... ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора……………………... ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого.. ....................... ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду 
розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2024 за №12024065530000362,
по обвинуваченню:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
громадянина України, з середньою освітою, розлученого, дітей не має,
військовослужбовця,
раніше судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2025 № 607/23551/25 за ч. 4 ст, 407 КК України ( в редакції Закону від 12.12.2015) до  покарання у виді трьох років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 ККУ, –
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 19.11.2024 о 22:06 год, діючи умисно, переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, у великих розмірах, без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», використовуючи всесвітню мережу Інтернет, за допомогою свого мобільного телефону «SAMSUNG GT-18200» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , у месенджері «Telegram», придбав за 1800 грн у невстановленої слідством особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1- феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), зазначивши місце отримання у відділенні №5 ТОВ «Нова Пошта».
У подальшому, 23.11.2024, близько 15 год, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, прибув до відділення №5 ТОВ «Нова Пошта», що по вулиці Європейська, 2 в м Звягель, Житомирської області, де отримав поштове відправлення за №20451044622821, після чого вийшов з вищевказаного відділення та відразу був зупинений працівниками поліції Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області і пояснив, що отримав поштове відправлення, де знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл пентан-1-он), у зв`язку із чим, була викликана слідчо-оперативна група.
Далі, 23.11.2024 у вказаному місці та за вищевказаних обставин, під час проведення слідчої дії огляду місця події, в період часу з 15:58 год по 16:50 год ОСОБА_4 добровільно видав працівникам слідчо-оперативної групи Звягельського РВП ГУНП отриману посилку із наявним у ній полімерним пакетом з кристалічною речовиною синьо-зеленого кольору, яка була вилучена, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2~піролідин-1-іл пентан-1-он), масою 3,1486 г, що відповідно до таблиці 2 про невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188, є великим розміром, яку ОСОБА_4 умисно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту, для власного вживання.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, без дослідження доказів, обмежившись дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, а також процесуальних документів, що стосуються речових доказів і судових витрат.
Обвинувачений проти такого порядку судового розгляду не заперечував, надав на це добровільну та усвідомлену згоду. 
Потерпіла сторона в даному провадженні відсутня.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема те, що справді через інтернет замовив та придбав собі психотропну речовину, яку вживає замість знеболювального. У скоєному щиро розкаявся, згоден з кваліфікацією своїх дій, не заперечує з приводу скороченого судового розгляду справи без дослідження доказів, які ним не оспорюються.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурором також не оспорено фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів. 
При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку. 
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту, суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України.
У судових дебатах прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, призначити йому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2025 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, з чим обвинувачений погодився.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При обранні виду і міри покарання ОСОБА_4 суд враховує: 
ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке є нетяжким злочином;
вік та дані про особу, який раніше судимий; є військовослужбовцем ЗСУ; вину у скоєному визнав, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем військової служби характеризується посередньо; 
положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання – це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання. 
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. 
Резюмуючи викладене, суд погоджується із думкою прокурора та призначає обвинуваченому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік позбавлення волі, з застосуванням ст.71 КК України. 
Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винної та попередженню вчинення нею нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи. 
Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Процесуальні витрати під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів слід стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог ст.124 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/5921/24 від 26.11.2024, необхідно скасувати.
Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст.100 КПК України.
Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, – 
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.11.2025 та остаточно визначити  ОСОБА_4  покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох ) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , оскільки останній відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком від 27.11.2025.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання за вироком від 27.11.2025 – з 02.11.2025 (т.1, а.с.88).
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів за №СЕ-19/106-24/17768-НЗПРАП від 10.12.2024, проведеної Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, в сумі 2387,70 грн. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/5921/24 від 26.11.2024, на поліетиленове пакування Нової Пошти та паперовий згорток білого кольору; поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною зеленого кольору; мобільний телефон GTI-18200, ЕМЕІ355600064818907/01; липку стрічку зеленого кольору, в якій безпосередньо знаходився поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною зеленого кольору.
Речові докази у кримінальному провадженні: 
1) поліетиленове пакування Нової Пошти та паперовий згорток білого кольору; поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною зеленого кольору; липку стрічку зеленого кольору, в якій безпосередньо знаходився поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною зеленого кольору, – знищити;
2) мобільний телефон GTI-18200, ЕМЕІ355600064818907/01 повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, вирок набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Головуюча суддя      ОСОБА_1