ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
11 червня 2026 року
м. Харків
справа № 639/7784/25
провадження № 22-ц/818/3409/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Тичкової О.Ю.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика"
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2026 року у складі судді Пашнєва В.Г.,
в с т а н о в и в :
В жовтні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким просило стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №478201-КС-003 про надання кредиту від 29.12.2023 року, станом на 06.10.2025 року, яка становить 49850,39 грн, та складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 14918,36 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 34932,03 грн, та сплачений судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.12.2023 між позивачем та відповідачем укладено Договір №478201-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем 29.12.2023 направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 478201-КС-003 про надання кредиту. 29.12.2023 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 478201-КС-003 про надання кредиту на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3670 на номер телефону, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено/відправлено. ТОВ «Бізнес Позика» надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Сторонами відповідно до умов договору кредиту погоджено, що кредит надається строком на 24 тижня, де першим днем є дата списання коштів з рахунку кредитодавця. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15011689 процентів за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 15 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку відповідача. До теперішнього часу боржник лише частково сплатив заборгованість за договором № 478201-КС-003 на загальну суму 9750,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Проте відповідач порушив умови договору внаслідок чого станом на 09.10.2025 виникла заборгованість у розмірі 49 850,39 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 14 918,36 грн., суми прострочених платежів по процентах в розмірі 34 932,03 грн.
Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2026 року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором від 29.12.2023 № 478201-КС-003 в загальному розмірі 49 850,39 грн та витрат по сплаті судового збору за подання позову 2 422,40 грн.
Рішення обґрунтовано тим, що позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення кредитного договору між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 та отримання останньою кредитних коштів в розмірі 15000,00 грн. Відповідачем розрахунок заборгованості належним чином не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача щодо наявності заборгованості та її розміру, суду не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Приймаючи до уваги вищевикладене, що відповідач не належним чином виконує свої зобов`язання, суд позовні вимоги задовольняє і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 478201-КС-003 від 29.12.2023 у загальному розмірі 49 850,39 грн.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за договором №478201-КС-003 про надання кредиту від 29.12.2023 року в розмірі 30450,00 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно встановив обставини у справі та помилково вважав, що позов підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі. Апелянт не погоджується із наведеним судом розрахунком заборгованості в частині визначення заборгованості за процентами. Посилаючись на вимоги закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків і фінансових послуг» від 22.11.2023 року, наводить свій розрахунок процентів за яким сума заборгованості за процентами становить 15531,64 грн, а загальна сума заборгованості 30450,00 грн з урахуванням коштів сплачених відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Крім того апелянт заперечує щодо правомірності нарахування комісії за видачу кредиту, зазначає що такі дії банку суперечать Закону України «Про споживче кредитування».
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи що 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір №478201-КС-003 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 Договору, відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 24 тижнів, а саме до 14.06.2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5011689% в день знижена процентна ставка (фіксована ставка) та стандартна процентна ставка 2,0% в день (фіксована ставка), комісія за надання кредиту становить 2250,00 грн, орієнтована загальна вартість кредиту становить 39000,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 9168,16% відсотків. Ціль кредиту- для власних потреб. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно із п.3 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 Договору встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник.
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3670, номер телефону : НОМЕР_1 введеного 29.12.2023 о 13:54:00 (а.с.20-24).
Анкета клієнта, що міститься в матеріалах справи, містить паспортні та анкетні дані відповідача, суму кредиту - 15000,00 грн , дату отримання кредиту - 29.12.2023, електронну адресу та номер телефону позичальника (а.с.37).
Також позивачем долучено до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту в якому викладені усі істотні умови кредитування які відповідають умовам зазначеним в кредитному договору №478201-КС-003 від 29.12.2023 та який підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора UA-0674 номер телефону : НОМЕР_1 введеного 29.12.2023 13:53:20 (а.с.17-19).
Позивачем також долучено візуальну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору про надання кредиту №478201-КС-003 від 29.12.2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.tpozyka.com (а.с.35-36).
Відповідно до змісту довідки складеною ТОВ «Профітгід» вбачається що ТОВ «Бізнес позика» 29.12.2023 о 13:54:30 здійснило переказ грошових коштів (номер транзакції 40385-08698-78623) на номер платіжної картки № НОМЕР_2 у сумі 15000,00 грн, призначення переказу: перерах. Коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. №478201-КС-003 від 29.12.2023 без ПДВ (а.с.38).
З листа АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_4 , на яку 29.12.2023 були перераховані грошові кошти в сумі 15000,00 грн ( а.с.86-89).
Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Банком, станом на 06.10.2025 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість в розмірі 4985,39 грн., з яких: 14+18,36 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; 34932,03 грн. суми прострочених платежів по процентах (а.с.12-16).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наявний в матеріалах справи Договір про надання кредиту №478201-КС-003 від 29.12.2023 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0674, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію", а тому у даній справі належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення Кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес позика». Оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Аналогічні положення містить ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом у строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.
29.12.2023 позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 , вказаний відповідачем у своєму особистому кабінеті на сайті кредитодавця. (а.с.38)
Зазначене підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» з якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_4 , на яку 29.12.2023 були перераховані грошові кошти в сумі 15000,00 грн.(а.с.86-89)
За умовами Кредитного договору п.2.1. визначено обов`язок позичальника сплатити проценти за Кредитним договором у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15011689 фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Встановлено графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. При цьому, відповідач погодилась із всіма істотними умовами Кредитного договору, типом кредиту, процентною ставкою, комісією, строками, графіком платежів, який уклала Відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Не нараховувалася жодна неустойка у формі пені чи штрафів та кредитодавець не нараховував проценти поза межами строку дії Кредитного договору.
Відповідно до встановленого графіку платежів проценти за користування кредитом становлять 21750,00 грн, комісія становить 2250,00 грн та орієнтована вартість кредиту становить 39000,00 грн. Але така вартість визначена із урахуванням сплати грошових коштів позичальником у відповідності до встановленого графіку платежів. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази що відповідач належним чином здійснював погашення кредиту, відповідно до графіку платежів що й призвело до подорожчання кредиту і збільшення розміру нарахованих процентів за період користування кредитом - оскільки проценти нараховуються щоденно на фактичний залишок непогашеного тіла кредиту, при цьому процентна ставка за весь час дії кредитного договору була не зміною, а проценти за користування кредиту нараховувались до останнього дня строку дії цього договору а саме до 14.06.2024 року що підтверджується розрахунком заборгованості.
Оцінюючі надані сторонами докази, судом встановлено ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором №478201-КС-003 від 29.12.2023 року не виконала належним чином, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість в розмір 49850,39 грн яка складається з тіла кредиту - 14918,36 грн та процентів за користування кредитними коштами - 34932,03 грн.
Водночас, суд не може в повній мірі погодитися з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі за № 343/557/15-ц зроблено висновок: «Так, за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на 08 травня 2007 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною третьою вищезазначеної статті (в редакції на час укладення кредитного договору) передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.»
Колегія суддів звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Відтак, колегія суддів доходить висновку щодо неправомірності нарахування комісії за надання кредиту та враховуючи що кошти які відповідач сплачувала в рахунок погашення заборгованості, скеровувались банком в тому числі й на погашення зазначеної комісії, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати кошти сплачені на погашення комісії в рахунок сплати заборгованості за відсотками.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Крім того матеріалами справи підтверджується, що у підписаному позичальницею договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: знижена процентна ставка складає 1,15011689% за кожен день користування кредитом. Стандартна процентна ставка складає 2,0% за кожен день користування кредитом.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за період з 29.12.2023 по 14.06.2024 сума заборгованості за процентами складає 34932,03 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинностіЗаконом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
З матеріалів справи слідує, що відповідач отримав кредитні кошти 29.12.2023 року.
Відповідно до п.2.1 сума кредиту становить 15000,00 грн.
Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15011689, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.
Згідно з п. 3.2. Кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються заставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче.
Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору у разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.
Згідно з п. 3.2.2. Кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору.
Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили орієнтований графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка.
Таким чином, процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, проценти за користування Кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту (на залишок заборгованості за тілом кредиту), наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту.
У п. 3.2.3. Кредитного договору був встановлений орієнтовний графік платежів, відповідно до якого Позичальник повинен був здійснювати платежі у відповідному розмірі та у відповідні дати.
Отже, за період з 29.12.2023 по 09.02.2024, тобто за 43 дня, підлягала застосуванню знижена процентна ставка 1,15011689% (15000,00грн*1,15011689%*43), отже за вказаний період підлягає стягненню 7418,25 грн.
За період з 10.02.2024 по 01.03.2024, тобто за 21 день, підлягала застосуванню знижена процентна ставка 1,15011689% (14918,36грн*1,15011689%*21), отже за вказаний період підлягає стягненню 3603,15 грн. Оскільки з матеріалів справи вбачається що відповідач внесла в рахунок погашення тіла кредиту кошти в розмірі 81,64 грн.
За період з 02.03.2024 по 21.04.2024, тобто за 51 днів, підлягала застосуванню стандартна процентна ставка 2.0% (14918,36грн*2.0%*51), отже за вказаний період підлягає стягненню 15216,72 грн. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо додержання відповідачем умов кредитного договору щодо застосування зменшеної процентної ставки у розмірі 1,15011689%, то за цей період застосовується стандартна процентна ставка 2,0%.
За період з 22.04.2024 по 14.06.2024, тобто за 54 дня, підлягала застосуванню процентна ставка 1,5% (14918,36грн*1,5%*54), за вказаний період підлягає стягненню 12083,87 грн.
Загальна вартість нарахованих відсотків становить 38321,99 грн за період з 29.12.2023 по 14.06.2024 року, та враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості за відсотками на суму 7418,36 грн та погашення заборгованості за комісією на суму 2250,00 грн, яка підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за відсотками, загальна заборгованість за відсотками складає 28653,63 грн які підлягають стягненню з відповідача.
Таким чином, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору колегія суддів вважає, що заборгованість за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 43571,99 грн (14918,36 (тіло кредиту) + 28653,63 (відсотки за користування кредитом)) згідно умов кредитного договору та з урахуванням вимог вищезазначеного закону.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині стягнення процентів за користування кредитом на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про повне задоволення позову щодо цієї вимоги, відтак рішення в оскаржуваній частині підлягає зміні.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання позову становить 2422,40 грн., сума судового збору що підлягала сплаті відповідачем за подання апеляційної скарги становить 1413,86 грн.
Відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 27 березня 2026 року клопотання представника відповідача про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме (87,40%) а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме (32,36%). Отже з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2117,17 грн за подачу позовної заяви та з ТОВ «Бізнес Позика» на користь держави належить стягнути 457,52 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2026 року - змінити в частині визначеного судом розміру заборгованості.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за кредитним договором від 29.12.2023 № 478201-КС-003 у розмірі 43571 (сорок три тисячі п`ятсот сімдесят одна) гривня 99 коп.
Здійснити перерозподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ЄДРПОУ 41084239) судовий збір у розмірі 2117 (дві тисячі сто сімнадцять) гривень 17 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ЄДРПОУ 41084239) на користь Держави судовий збір у розмірі 457 (чотириста п`ятдесят сім) гривень 52 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:  О.Ю. Тичкова

Судді:   Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина