Справа № 211/390/26
Провадження № 2/211/2543/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – Сарат Н.О., 
за участю секретаря судового засідання – Зоріної С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,-
встановив:
позивач Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі – ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , зазначивши, що відповідачу щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги, здійснювалося постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідач у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювала, у результаті чого виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 30.11.2025 у сумі 120366,09 грн. Вказану суму заборгованості, а також плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2022 по 30.11.2025 у сумі 830,72 грн., позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 19 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
18.02.2026 року відповідачем ОСОБА_1 до суду було скеровано відзив заперечення на позовну заяву та додаткові пояснення. В задоволенні позовних вимог просила відмовити, оскільки в її приміщенні за адресою: м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 11, офіційно встановлена система індивідуального газового опалення. Самовільно від системи опалення вона не відклювалась. Крім того, заборгованість нарахована поза строками позовної давності. 
Своїм правом відповіді на відзив позивач не скористався.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідачка ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2002 року є власником нежилого вбудованого приміщення, що містить в собі офісну частину, магазин і кафе за адресою: АДРЕСА_1 .
З 2002 року у вказаному приміщенні встановлено індивідуальне газове опалення, про що свідчить узгодження встановлення індивідуального газового опалення. У спірному приміщенні свою діяльність здійснювало ТОВ «Вест», директором якого була ОСОБА_1 , про що було надано експертний висновок від 04.11.2002 року та заяву щодо надання дозволу на реконструкцію опалювальної системи. Даний факт представником позивача не спростовано.
Відповідно до узгодження на відключення об"єкту від централізованої системи опалення з подальшим устроєм індивідуального опалювального приладу за адресою: АДРЕСА_1 , відключення вказаного приміщення узгоджено також і Дочірнє підприємство ВАТ «ДМЗ» «Комбінат Комунальний підприємств».
Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Відповідно до ч. 2 ст. 32 Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами Договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до статті 1 вказаного закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до пункту 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, які регулюють відносини між виконавцем послуги і фізичною та юридичною особою (споживачами), у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.
Нарахування за теплову енергію нежитловим приміщенням (категорія «інші») здійснюється згідно з Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року.
Як вбачається з пункту 4 Правил № 1198 користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі-договір).
Згідно п.23 зазначених Правил розрахунки з юридичними особами, що не мають приладів комерційного обліку провадяться відповідно до обсягу фактично спожитої теплової енергії, який розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорах.
Судом встановлено, що спірна заборгованість виникла в нежитловому приміщенні, письмовий договір купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією не укладався.
Таким чином суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 не є споживачем теплопостачання за вказаною адресою, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення не підлягають задоволенню.
Щодо застосування строку давності, суд зазначає наступне.
Поняття та правове регулювання інституту позовної давності визначено главою ХІХ Цивільного кодексу України (далі за текстом – ЦК України).
Позовною давністю відповідно до ст. 256 ЦК України є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
При цьому, є важливим встановлення факту наявності у особи, яка звертається з позовом, суб`єктивного матеріального права, на захист якого подано позов, тобто застосування позовної давності можливо лише у тому випадку, коли позов є обґрунтованим.
У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, у позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову за відсутності порушеного суб`єктивного матеріального права, на захист якого подано позов, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 78, 81-82, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:	  	Н. О. Сарат