Справа № 307/1622/25
Провадження № 2/307/556/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 року         м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області 
у складі головуючої судді Сас Л.Р., 
секретар судового засідання Семко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, 

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Гримут Т.В. від імені позивача 09 травня 2025 року пред`явила до ОСОБА_2 позов про поділ спільного майна подружжя, а саме, в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на  частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_2  частину зазначеного майна.
В обґрунтування позову посилалася на те, що 9 липня 1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, під час перебування в якому в сторін народилося двоє дітей - дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , які є повнолітніми.
Під час перебування у шлюбі, у період 1989-2009 років на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2124482400:04:004:0459, сторонами було зведено житловий будинок загальною площею 161, 70 м. кв, житловою площею 101, 30 м. кв., в якому вони весь час проживали разом з дітьми.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право від 11.04.2025 право власності на вказану земельну ділянку не зареєстроване.
Однак, технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями та спорудами було виготовлено та реєстрацію права власності здійснено тільки за відповідачем в кінці 2009 року, оскільки позивач в той період часто виїздив на сезонні роботи за кордон, щоб заробити кошти для будівництва вказаного будинку.
Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 такий складається з: підвального приміщення, тераси, коридору загальною площею - 15,50 м.кв., житлової кімнати загальною площею - 25,50 м.кв., їдальні - 15,80 м.кв., ванної - 4.20 м.кв., житлової кімнати - 4,30 м.кв.,кухні- 7,20 м.кв. (всього по першому поверху - загальна площа - 72, 50 м.кв.), сходи - 8, 70 м.кв., хол - 17, 70 м.кв., житлова кімната - 14,40 м.кв., житлова кімната - 28, 60 м. кв., житлова кімната - 28, 50м. кв., (всього по другому поверху - загальна площа - 89, 20 м.кв.), що становить загальною площею - 161, 70 м.кв.
Факт будівництва сторонами під час шлюбу спільними зусиллями, у період 1989-2009 років зазначеного житлового будинку можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 , та дочка сторін - ОСОБА_6 .
Із інформації з Реєстру нерухомості (старий реєстр) від 06.05.2025, реєстраційний номер майна: 28875770, вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 161,70 м кв., житловою площею 101,30 м. кВ. зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 , в цілій частині.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.11.2009, видане виконкомом Нижньоапшанської сільської ради, домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 161,70 м.кв., житловою площею 101,30 м.кв. житловий будинок на п`ять житлових кімнат, власником значиться ОСОБА_2 , частка 1/1.
Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24561001 від 24.11.2009, реєстраційний номер: 28875770, номер запису 577 в книзі: 04, власником вказаного оспорюваного житлового будинку зазначено відповідачку ОСОБА_2 , розмір частки - 1/1.
Житловий будинок, загальною площею 161, 70 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , побудований за час перебування у шлюбі, й тому на нього поширюється презумпція спільності права власності подружжя на майно, незалежно від обставини на кого саме він зареєстрований.
Вказаний будинок побудований на земельній ділянці, належній ОСОБА_2 , проте право власності на земельну ділянку не зареєстровано, земельна ділянка на якій розташований оспорюваний житловий будинок знаходиться у користуванні позивача та відповідача.
Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на об?єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об?єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об?єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об?єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об?єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. 
Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 
Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо вартості майна, 26 лютого 2025 року представником позивача направлено заяву до суб`єкта оціночної діяльності щодо визначення вартості майна, що є спільною власністю подружжя. Відповідно до висновку про вартість, виконаного приватним підприємством «Алекс-Хуст», станом на 27 лютого 2025 року, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 161, 7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 471 517 гривень, отже вартість частки вказаного житлового будинку з надвірними спорудами становить 235 758,50 грн., що і становить ціну позову.
Відповідачка ОСОБА_2 в добровільному порядку відмовляється здійснити поділ нажитого сторонами майна, вважаючи себе єдиним його власником та почала створювати позивачу перешкоди у користуванні майном, а саме, взимку 2024 року на її прохання було змінено замки на вхідних дверях будинку. Наразі позивач безперешкодно проживає в даному будинку. Проте, відповідачка не полишає змоги кожного разу з конфліктами і криками виселити позивача, в якого цей будинок є єдиним житлом та в яке позивач все своє життя, важко працюючи вкладав кошти.
Згідно ч.1 ст.71 СК України, - майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що позивач іншого власного житла не має, а відповідачка в добровільному порядку відмовляється визнати право на належну йому частку у спільному майні подружжя, він змушений звернутися до суду за захистом права власності в судовому порядку.
Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 02 липня 2025 року, яке було відкладено на 26 серпня 2025 року.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 2 жовтня 2025 року та відкладено, востаннє на 03 червня 2026 року.
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Гримут Т.В. у судове засідання не з`явилися, представник подала заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.
Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзиву не подала, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
З`ясувавши всі обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та перевіривши їх доказами, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19 липня 1989 року уклали шлюб у с. Діброва Тячівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 80 (а. с. 14, 15).
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2022 року, яке набрало законної сили 11 травня 2022 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , зареєстрований 19 липня 1989 року у с. Діброва Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 80 (а. с. 16-17).
Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Нижньоапшанської сільської ради 17 листопада 2009 року вбачається, що будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 161,70 кв. м., житловою площею 101,30 кв. м на праві приватної власності у цілій частці зареєстрований за ОСОБА_2 (а. с. 18).
Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації 24 листопада 2009 року вбачається, що будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 161,70 кв. м., житловою площею 101,30 кв. м на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 17.11.2009 виконкомом Нижньоапшанської сільської ради зареєстровано 24 листопада 2009 року за ОСОБА_2 ( а.с. 19).
Згідно інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» 
вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20-21).
Із витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку ДЗК НВ-7300275012023 від 27.06.2023 вбачається, що відсутня інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Також із Витягу відомо про те, що сформовано земельну ділянку кадастровий номер 2124482400:04:004:0459, на якій розташовано спірний будинок (а. с. 102 - 105).
Із відповіді Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області та копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) відомо, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру та інформації наданої відділом № 5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління земельна ділянка з кадастровим номером 2124482400:04:004:0459 площею 0,1026 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 27.06.2023. Відомості про власника (користувача) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до Державного земельного кадастру в порядку інформаційної взаємодії на зазначену земельну ділянку не надходили. Підставою для реєстрації зазначеної земельної ділянки слугувала Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої по АДРЕСА_1 . В свою чергу зазначена Технічна документація із землеустрою була розроблена згідно Свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 17.11.2009 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.11.2009 (а. с. 66 - 67).
Надаючи оцінку наведеним обставинам та дослідженим доказам, суд керується таким.
Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
За правилами статей 69 та 70 цього Кодексу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
Отже, будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної сумісної власності, частки у якому позивача та відповідачки є рівними, і так як сторони не домовилися про поділ цього майна, то позивачу необхідно присудити  частину вказаного будинку.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) підв`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їхнім місцем знаходження, забезпечення доказів;
4) пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За надання послуг щодо складення висновку про вартість нерухомого майна 
від 27 лютого 2025 року позивачем сплачено 2000,00 грн., що підтверджується рахунком № НОМЕР_3 , а відтак вказані грошові кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача (а. с. 33).
Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно висновку про вартість, виконаного приватним підприємством «Алекс - Хуст», станом на 27 лютого 2025 року, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 161, 7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 471 517 гривень (а. с. 32).
Отже вартість 1/2 частки вказаного житлового будинку з надвірними спорудами становить 235 758,50 грн., що і становить ціну позову.
Із квитанції до платіжної інструкції № 285Т005J0G від 26 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_9 сплатив судовий збір у розмірі 4 715,20 грн. (а. с. 1).
Згідно п. 1) ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі , зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідачки у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 2 357,59 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією, та повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 357,61 грн.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд 

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на  частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_2  частину зазначеного майна. 
Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 2 357 ( дві тисячі триста п`ятдесят сім) грн. 59 коп. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та 2 000,00 грн. за виготовлення звіту щодо оцінки майна. 
Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 357( дві тисячі триста п`ятдесят сім) грн. 61 коп., згідно квитанції до платіжної інструкції № 285Т005J0G від 26 березня 2025 року; надавач платіжних послуг платника АТ «ОТП БАНК», м. Київ, вул.. Жилянська, 43; отримувач коштів: ГУК у Закарпатській області/Тячівська ТГ/22030101; код отримувача 37975895.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 .
Представник позивача: ОСОБА_10 , АДРЕСА_2 .
Відповідачка: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Повне судове рішення складено 04 червня 2026 року. 

Суддя         Л.Р.Сас