Справа № 752/17041/25				Головуючий у І інстанції Коваль В.О.	
Провадження № 33/824/1412/2026 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП				Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р. 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Шроль В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КупАП у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :
За постановою, 29.06.2025 о 01.56 год. у м. Київ, по вул. Антоновича, 69, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lifan» д.н.з. б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, в`язка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці або в закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а справу розглянуто без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи.

Зазначає, що суддя не надав оцінки тим обставинам, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. 

Вказує також на те, що суддя безпідставно застосував до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він не набув такого права.

Крім того, апеляційна скарга містить у собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без належного повідомлення його про дату та час розгляду справи, копію оскаржуваної постанови він не отримував. З прийнятим рішеннямзахисник ознайомився з ЄДРСР лише 14.01.2026 року.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 18.11.2025 року, а апеляційна скарга на неї подана через систему «Електронний суд» 14.01.2026 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та без його належного повідомлення про дату та час розгляду справи, копія постанови в строк, передбачений ст. 285 КУпАП вручена не була, у зв`язку з чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними. 

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у постанові, стверджується сукупністю доказів, що містяться у :

протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №375825, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 29.06.2025 року, відеозаписах події з бодікамер поліцейських.

Сукупності доказів суддя надала належну правову оцінку і дійшла вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був водієм та не керував транспортним засобом, спростовуються відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, з якого вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб «Lifan» бездержавного номерного знаку, який зупинився на узбіччі, і факту керування ним ОСОБА_1 не заперечував. 

Окрім того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 стверджується постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, якою він визнаний винуватим у тому, що 29.06.2025 року в 01:56 керував мотоциклом, який був не зареєстрований у встановленому законом порядку, при перевірці документів не мав права керування даним транспортним засобом.

Проте, доводи апеляційної скарги про безпідставне накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є слушними.

Як вбачається з постанови суддя наклала на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, адміністративне стягнення у межах санкції ст. 130 КупАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Висновок судді про те, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу , не ґрунтується на вимогах ПДР.

За змістом п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право користування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається з листа заступника головного сервісного центру МВС у Єдиному державному реєстрі МВС відсутні відомості про видачу посвідчення водія ОСОБА_1 .

Зазначена обставина свідчить про не набуття ОСОБА_1 статусу водія.

Із змісту ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що суб`єктом даного адміністративного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП розмежовано види адміністративних стягнень, які накладаються на суб`єктів даного адміністративного правопорушення - водіїв та інших осіб. 

Зокрема, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України, тобто, він має статус іншої особи, яка керувала транспортним засобом. 

На зазначену обставину суддя уваги не звернула, дійшовши помилкового висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 як на водія, а не на іншу особу.

За таких обставин постанова підлягає зміні шляхом виключення з неї посилання про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Виключити з постанови посилання на застосування щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль