П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3884/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
22 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 , в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із первинним встановленням інвалідності 1 групи з 27.03.2011 внаслідок травми, яка пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколами засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 81 від 27.05.2021 та № 22/в від 08.12.2023;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , направити документи старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 , на засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум, у зв`язку із первинним встановленням інвалідності 1 групи внаслідок травми, яка пов`язана із виконанням обов`язків військової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України, призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із первинним встановленням інвалідності 1 групи ОСОБА_1 , внаслідок травми, яка пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, згідно Законів України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, від 04.04.2006 № 3597-ІУ та Порядку № 499 від 28.05.2008, виходячи з розрахунку 27-місячного грошового забезпечення. 
1.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та був звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 році. З 27.03.2011 йому встановлено І групу інвалідності у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. Позивач зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 він має право на отримання одноразової грошової допомоги як особа, звільнена з військової служби, в якої настала інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби. У зв`язку з цим він у 2021 та 2023 році подав відповідні документи для отримання даної виплати. Однак протоколами засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 81 від 27.05.2021 та № 22/в від 08.12.2023 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. 
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 21.12.1992 ОСОБА_1 звільнений з військової служби.
2.2 Згідно витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №12 від 16.02.2011 травма колишнього військовослужбовця, старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 , 1946 року народження, отримана ним під час службового відрядження: «Закрита черепно-мозкова травма середнього ступеня важкості. Забій м`яких тканин плеча», - що підтверджено записами в медичній книжці на стор. 49-50, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
2.3 Відповідно до довідки МСЕК серії 10ААА №732286 від 04.04.2011 позивачу встановлено інвалідність І групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби з 27.03.2011.
2.4 Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА № 223014 від 22.05.2015 під час повторного огляду органами МСЕК підтверджено першу «А» групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби з 14.05.2015.
2.5 У зв`язку із встановленням групи інвалідності, позивач 09.04.2021, 27.12.2022 та 19.05.2023 звертався до Міністерства оборони з пакетом документів для отримання доплати одноразової грошової допомоги.
2.6 Відповідно до пункту 13 протоколу Комісії Міністерства оборони України № 22/в від 08.12.2023, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявник звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 4 квітня 2006 року № 3597-ІУ “Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу”, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, він не має права на одержання одноразової грошової допомоги. Крім цього, заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р № 975.
2.7 Вважаючи відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 13 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.12.2023 №22/в;
- зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.05.2023 та додані до неї документи стосовно призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правових висновків суду.
- У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3.2 Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення дійшов висновку, що відповідач при розгляді заяви про призначення одноразової грошової допомоги зобов`язаний був розглянути направлені від ІНФОРМАЦІЯ_1 документи позивача в порядку, затвердженому постановою Кабінетом Міністрів України №499, відтак, рішення Міністерства оборони України, оформлене п.13 з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.12.2023 №22/в, є протиправним та підлягає скасуванню. Разом з тим, в даному випадку зобов`язання відповідача повторно розглянути документи позивача щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, та прийняти відповідне рішення, з врахуванням висновку суду, узгоджується із завданням адміністративного судочинства та є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача у розглядуваних правовідносинах.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
4.2 Позивач у відзиві на апеляційну вказав, що доводи апеляційної скарги не містять належного обґрунтування та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, тому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Житомирського окружного суду від 15.09.2025 без змін.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
1.2 Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
1.3 Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
1.4 Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
1.5 Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
1.6 Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" інвалідність це міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
1.7 Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону №2011-XII передбачено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
1.8 За змістом статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
1.9 Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (пункт 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII).
1.10 У випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам (частина 2 статті 16-3 Закону №2011-XII). 
1.11 Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.
1.12 Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги...» (далі - Порядок № 975).
1.13 Пунктом 2 Порядку №975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
1.14 Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
1.15 Предметом даного спору є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, як особі з інвалідністю І групи, встановлену внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби.
1.16 Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, первинно I групу інвалідності ОСОБА_1 встановлено з 27.03.2011 на підставі довідки МСЕК серії ААА № 732286 від 04.04.2011. У подальшому, під час повторного огляду у 2015 році (довідка серії 12 ААА № 223014 від 22.05.2015), позивачу було підтверджено ту саму I групу інвалідності. При цьому причина інвалідності та дата її первинного встановлення залишилися незмінними.
1.17 Отже, у відповідності до пункту 2 Порядку №975, допомога, яка не була призначена до набрання чинності цим Порядком, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Згідно з усталеною практикою, днем виникнення права на виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, зазначена у довідці МСЕК.
1.18 Таким чином, оскільки моментом виникнення права позивача на одноразову грошову допомогиу є 27.03.2011, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення інвалідності, а саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII та Порядок, затверджений постановою КМУ від 28.05.2008 № 499 (що діяв у 2011 році).
1.19 Нормами Закону № 2011-XII та Порядку № 499, чинними на момент виникнення у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги у 2011 році, не було передбачено жодних обмежувальних для звернення особи за отриманням такої допомоги.
1.20 Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло за чинності закону, який не обмежував його строками. Сама по собі обставина тривалого часу, що минув після встановлення інвалідності, не позбавляє позивача права на отримання гарантованої державою допомоги, а тому висновок відповідача про пропуск строку є безпідставним.
1.21 Щодо доводів про ненадання документа про причини та обставини травми, апеляційний суд зазначає наступне.
1.22 Апелянт зазначає, що позивачем не було надано копій документів, що свідчать про конкретні причини та обставини отримання травми (наприклад, актів розслідування події), як того вимагає пункт 11 Порядку № 975, що унеможливлює перевірку відсутності підстав для відмови, передбачених статтею 16-4 Закону № 2011-XII.
1.23 Колегія суддів вважає такий висновок Комісії МОУ проявом надмірного формалізму з огляду на те, згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 10.04.2019 у справі № 822/220/18 та від 27.07.2022 у справі № 620/3562/18, у Порядку № 975 відсутня вказівка на конкретний вид документа, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Це означає, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно підтверджують відповідні факти.
1.24 З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас ще у грудні 1992 року. До заяви від 19.05.2023 позивач додав копію витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії (ВЛК) Центрального регіону № 12 від 16.02.2011. У цьому документі чітко відображено характер травми (Закрита черепно-мозкова травма, забій м`яких тканин), обставини її отримання (під час службового відрядження, підтверджені записами в медичній книжці) та встановлено причинно-наслідковий зв`язок: «ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».
1.25 Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (наказ МОУ № 402 від 14.08.2008), саме штатні ВЛК наділені виключною компетенцією визначати причинний зв`язок захворювань, поранень, травм у колишніх військовослужбовців на підставі первинних медичних та військово-облікових документів. Формулювання ВЛК «пов`язана з виконанням обов`язків військової служби» за своєю суттю констатує, що травма отримана під час виконання службових завдань, що апріорі виключає обставини навмисного заподіяння собі ушкоджень або вчинення протиправних дій у стані сп`яніння. 
1.26 Оскільки подія мала місце понад 30 років тому, вимагати від заявника надання актів службового розслідування чи перевірки сучасного зразка є неправомірним. Витяг з протоколу ВЛК є належним, об`єктивним та достатнім документом.
1.27 Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.
1.28 Щодо доводів про втручання у дискреційні повноваження Міністерства оборони.
1.29 Апелянт стверджує, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження Міністерства оборони України, порушивши приписи КАС України та висновки Великої Палати Верховного Суду щодо неможливості підміни судом органів державної влади.
1.30 Колегія суддів зазначає, що цей довід ґрунтується на неправильному тлумаченні апелянтом резолютивної частини оскаржуваного рішення суду.
1.31 Житомирський окружний адміністративний суд не зобов`язував Міністерство оборони України беззастережно призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу. Суд визнав протиправною відмову, скасував пункт 13 протоколу № 22/в від 08.12.2023 та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.05.2023 з урахуванням правових висновків суду.
1.32 Такий спосіб захисту повністю відповідає критеріям ефективності судового захисту (частина друга статті 9, частина друга статті 245 КАС України) та не є втручанням у дискрецію органу влади. 
1.33 Суд лише вказав на протиправність мотивів відмови (помилкове застосування строків обмеження та ігнорування витягу ВЛК) і зобов`язав відповідача усунути ці порушення при повторному розгляді. Остаточне рішення про призначення допомоги та перевірка розрахунку суми залишаються в межах компетенції Комісії МОУ, що повністю виключає підміну понять чи перебирання судом на себе функцій виконавчої влади.
1.34 Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог всебічно та повно з`ясував обставини справи й ухвалив законне і обґрунтоване рішення.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування ухваленого судового рішення.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.