УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/7268/25 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А. 
Номер провадження №33/4805/651/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., адвоката Терещенко І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2026 року, якою останнього визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:
Постановою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 12.11.2025 року о 22.02 год. по вул. Шатрищанська в с. Грозине Коростенського району, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки "Фольксваген" д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.274 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на необґрунтованість та незаконність постанови, порушення норм матеріального права. Не погоджується з висновками суду першої інстанції. Зазначає, що в матеріалах справи міститься свідоцтво про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5847 від 15.10.2025, а саме Драгер Алкотест 6810 (а.с.7), на думку апелянта, воно не може бути допустимими доказом, оскільки номер газоаналізатора у даному свідоцтві та у розписці про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння від 12.11.2025, а також в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначені різні номери, а саме: 6810 та 6820 (а.с.5-6). Стверджує, що пройти огляд на стан сп`яніння з застосуванням спеціально технічного засобу «Драгер Алкотест 6820» йому не лише не пропонувалось працівниками поліції, а з автомобіля даний засіб взагалі не доставався та не відкривався, про що свідчить відео обставин події. Зазначає, що на відео його стан не був збуджений, а був розгублений через з`їзд у кювет та пошкодження нового автомобіля. Вважає, що складання відносно нього працівниками поліції адміністративних протоколів за ст. ст. 124, 122-2, ч.1 ст.126 КУпАП не можуть свідчити про керування 12.11.2025 ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що у його присутності не складався та не оголошувався зміст протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, написати будь які пояснення не пропонувалось. Працівниками поліції було лише констатовано факт його складання відносно нього. Складені працівниками поліції протоколи про адміністративне правопорушення йому не вручалися, направлення на огляд водія транспортного засобу у медичному закладі він не отримував.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №511408 встановлено, що 12.11.2025 року о 22.02 год. по вул. Шатрищанська в с. Грозине Коростенського району, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки "Фольксваген таурег" д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №511408 від 13.11.2025, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан сп`яніння, рапортом поліцейського в якому зафіксовано події (затримання водія), копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, яку він не оскаржував в установленому законом порядку, тобто визнав факт допущеного порушення, а також відеозаписом.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. Досліджені суддею докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудних камер поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .. Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції шляхом переслідування, оскільки намагався втекти, чинив опір, як наслідок були застосовані кайданки, оскільки чинив спротив працівникам поліції.
Також встановлено, що при спілкуванні з поліцейськими ОСОБА_1 неодноразово робив висловлювання, з яких можна дійти висновку, що останній не заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння: (запис 22.07.45 «Так, я випивав»; 22.27.28 «Да, я випив чуток, але не вхлам», як і перебування ним за кермом: (запис 22.15.27 -22.15.44 «Я трішки переборщив свої можливості, краще б я зупинився»; 22.17.07 «Я думав, що викручу, що все буде добре, але тормоза нажав», «Виїхав би на трасу і там ви би мене не наздогнали, трохи накосячив … порешавби з вами»); (запис 22.15.05 «Чого я втікав, бо знаю хто вам подзвонив…»; 22.19.10 «Їхав 150 км, слизько було»); (запис 22.18.40-22.19.30 «Я вас бачив, сам вирішив пограти в гру, сам програв «дурак», краще б помаленьку їхав би або став», на пропозицію поліцейського сам ОСОБА_2 з сумки дістав ключи від автомобіля (запис 22.11-22.14).
При цьому, ОСОБА_1 вів себе збуджено, постійно перебував на емоціях, агресував, навіть вдавався до маніпуляцій, відмовлявся від отримання всіх документів та підпису в них, намагався «вирішити питання» з поліцейськими без складання протоколів (запис 22.30; 22.38). 
Поліцейським було доведено до відома ОСОБА_1 про існування підозри в керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, роз`янено підстави для проведення відповідного огляду, як і пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння (запис 22.07.32). В свою чергу ОСОБА_1 ненадавав конкретної відповіді на запитання поліцейського. Постійно казав, що я з вами все рішу.
ОСОБА_1  працівники поліції зупинили за порушення ПДР. ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом не заперечував, не заперечував порушення ним правил дорожнього руху. Працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені права (00:59) Після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер» або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 не надавав чіткої відповіді, відразу переводив тему, що у нього і так багато проблем, що мені краще відразу в петлю. На запитання працівників поліції чи вживав алкогольні напої, ОСОБА_1 відповів, що «да, я випив чуток, але не в хлам». 
В подальшому, патрульний поліції відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Слід наголосити, що розбіжність між цифрами «6810» та «6820» є механічною помилкою (опискою) поліцейського при заповненні бланка, яка не спростовує факт відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.
Згідно з практикою ЄСПЛ та ВС, незначні процедурні недоліки не можуть бути підставою для скасування рішення, якщо факт правопорушення, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння доведений належними доказами (відеофіксацією).
Відеозаписом підтверджено, що дії працівників поліції відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП. 
Доводи ОСОБА_1 , що пройти огляд на стан сп`яніння з застосуванням спеціально технічного засобу «Драгер Алкотест 6820» йому не лише не пропонувалось працівниками поліції, а з автомобіля даний засіб взагалі не доставався та не відкривався, є необґрунтованими.
Як вбачається з відеозапису відсутність факту діставання приладу обумовлена категоричною відмовою водія від співпраці, що зафіксовано на відеозаписі.
На запитання працівників поліції про проходження огляду на стані сп`яніння (22:07:38) ОСОБА_1 , відповідає, що навчається на юридичному факультеті, що все знає як робиться. Зазначає, я все рішу. Не надає чіткої відповіді. 
Оскільки тест фактично не проводився, номер приладу в акті стає другорядним технічним моментом.
Відеозапис чітко демонструє, що водієві було запропоновано огляд у встановленому законом порядку. Уникнення водієм чіткої відповіді або фізичне недопущення поліцейського до проведення заміру є формою відмови, що є самостійним складом правопорушення за ст. 130 КУпАП.
Дії поліції були спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху. Водій, уникаючи тестування, фактично відмовився від його проходження, що підтверджується відеозаписом. Розбіжності в цифрах моделі приладу в паперових бланках не спростовують факту ухилення водія від законної вимоги поліцейського.
Внесення даних про прилад «Драгер» до акта є стандартною процедурою підготовки до огляду, від якого водій у подальшому ухилився. Технічна похибка в номері моделі не скасовує факту невиконання водієм законної вимоги поліцейського.
При цьому ОСОБА_1 постійно зазначає, що я «відразу піду в петлю». Працівники поліції його заспокоюють, пояснюють, що це не саме страшне в житті, що з ним сталося, що він живий, пасажири живі та відсутність сильних пошкоджень в автомобілі.
Апелянт намагається виправдати зовнішні ознаки сп`яніння стресом від ДТП.
Поліцейський не є лікарем-психологом і зобов`язаний діяти згідно з Інструкцією №1452. Наявність ознак, передбачених законом (запах алкоголю, тремор рук, порушення мови), є достатньою підставою для вимоги пройти огляд.
Суб`єктивне пояснення свого стану розгубленістю не нівелює обов`язок водія виконати законну вимогу поліцейського про проходження огляду при наявності візуальних ознак сп`яніння.
Апелянт стверджує, що інші порушення не доводять сп`яніння.
Сукупність обставин (втеча від поліції та подальше ДТП) підтверджує правомірність підозри поліцейських щодо перебування водія у стані, який впливає на безпеку руху.
Щодо твердження, що протокол не оголошувався і пояснення не пропонувалися.
На відео зафіксовано, що водій ОСОБА_1 ігнорує слова поліцейського та своєю поведінкою унеможливлює діалог, поліція мала право скласти протокол та зробити відмітку про відмову від підпису.
Крім того, ОСОБА_1 постійно зазначав, що все рішу, з вами все б порішав, був впевнений, що йому всерівно б за це нічого не було.
А тому, відсутність пояснень водія у протоколі є наслідком його власної поведінки та відмови від реалізації своїх прав на місці події. Протокол вважається врученим, якщо поліція вжила заходів для його надання, а водій відмовився його отримувати (що зазвичай фіксується на бодікамеру).
Як вбачається з відео ОСОБА_1 було оголошено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП та протоколи про адмінправопорушення за ст.124, схему ДТП, 122-2 ч.1 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП (01:03:27), повідомлено про розгляд справ в Коростенському міськрайонному суді, де останній відмовився від підпису категорично.
Апелянт зазначає, що не отримував направлення.
Згідно з процедурою, направлення до лікарні видається лише у разі, якщо водій не згоден з результатом алкотестера на місці або відмовляється від тесту на місці в присутності двох свідків (або під відеозапис).
Направлення — це процесуальна дія, яка слідує за згодою особи їхати до закладу охорони здоров`я. Якщо особа ігнорує запитання або уникає відповіді, поліцейський не може вручити направлення силоміць.
На відео (22:07:56) чітко зафіксовано, що поліцейський надав водію законну можливість пройти медичний огляд. Відсутність чіткої згоди водія або його мовчання у відповідь на пряме запитання згідно зі ст. 130 КУпАП та Інструкції № 1452 прирівнюється до відмови від проходження огляду.
Оскільки ОСОБА_1 своєю поведінкою уникав огляду на місці він фактично відмовився від самої процедури огляду в цілому. Видача направлення в такому випадку є недоцільною, оскільки зафіксовано факт ухилення.
Доводи апелянта про розгубленість є лише спробою уникнути відповідальності. Відеозапис події підтверджує, що поліцейські діяли в межах повноважень, а водій, усвідомлюючи наслідки ДТП та втечі, свідомо обрав тактику ігнорування законних вимог та процесуальних дій поліції, що і зафіксовано відеофіксацією.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Наведені доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:         Т.С.Рябенька