Справа №504/3609/23
Провадження №2/504/433/26

Доброславський районний суд Одеської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23.06.2026	с-ще Доброслав	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря Ориник М.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, с-ще. Доброслав, позовну заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до Визирської сільської територіальної громади про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування за законом, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулась до суду з позовом до Визирської сільської територіальної громади Одеської області, яким просить встановити спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю, зі 2004 року на час відкриття спадщини та визнати право власності на земельну ділянку площею 3.9413 га кадастровий номер 5122784200:01:002:1143, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті – ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування своїх доводів заявниця вказує що, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 36. 
Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 3.9413 га., кадастровий номер 5122784200:01:002:1143, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Спадкова земельна ділянка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 14.03.2013 р.
В зазначений законом строк позивачка звернулась до Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, але її було відмовлено, в зв`язку з відмовлено в зв`язку з тим, що відсутні доказі родинних відносин. 
Позивач та її представник адвокат Дєнісова Н.Д., до судового засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у свою відсутність, у раніше проведеному засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.
Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд дійшов до наступного висновку: Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовляє в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно п.5 ч.2 ст.293, ч.6 ст.294 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, такий вирішується в порядку позовного провадження. 
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України). 
Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є сусідами позивачки надали свідчення, що дійсно ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 з 2004 року до його смерті.
Наявні у справі письмові докази, свідчать про обґрунтованість заявлених вимог, акт від 13.01.2023 року та довідка за №12.4-04/18, що дійсно позивачка постійно проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, зареєстровані та проживали разом за однією адресою.
Інших спадкоємців не має крім позивачки. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1264 ЦК України: „ У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ”. 
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення ” від 31.03.1995 року за № 5 закріплено, що: “Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК суд має розглядати справи про встановлення юридичного факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту а саме факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. 
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). 
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). 
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). 
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. 
Суд звертає увагу, що законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок. 
Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю. 
Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. 
Матеріалами справи доведено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому тільки в судовому порядку має можливість захисту свого права та законного інтересу. 
Отже позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 13, 15, 16, 18, 76-81, 263-265ЦПК України, ст.ст.15, 16, 182, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1297 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до Визирської сільської територіальної громади про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування за законом, - задовольнити. Встановити факт проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_2 однією сім`єю, зі 2004 року на час відкриття спадщини.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 3.9413 га., кадастровий номер 5122784200:01:002:1143, яка розташованаза адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті – ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного тридцяти днів з часу його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя 	В. К. Барвенко