ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

25 травня 2026 року	Справа №160/36055/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) в частині внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про те, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 2114 від 12 січня 2024 року, реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 ) порушено правила військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та виключити запис про те, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 2114 від 12 січня 2024 року, реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 ) порушено правила військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) повідомити органам Національної поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 2114 від 12 січня 2024 року, реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 ).
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04.11.2025 року ОСОБА_1 сформував військово-обліковий документ в мобільному додатку "Резерв+" та виявив інформацію "Порушення правил військового обліку". У графі "Причина розшуку" зазначено "Не прибули за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_1", дата початку розшуку "25.06.2025 року".
26.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з електронним зверненням, в якому просив:
1. Виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 2114 від 12 січня 2024р., ІПН (РНОКПП): НОМЕР_3 ) дані про «Порушення правил військового обліку»;
2. Направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для розшуку, адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 2114 від 12 січня 2024р., ІН (РНОКПП): НОМЕР_3 ).
3. Повідомити мене про результати розгляду цієї заяви/повідомлення на вказану мною в шапці цієї заяви електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_5 
Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/10686 від 05.12.2025 року позивачеві повідомлено, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів міститься інформація про активне звернення до органів поліції від 25.06.2025 року №E2614145 про здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із неприбуттям всупереч вимог, передбачених частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідальність за що передбачена частиною 3 статті 210-1 КУПАП, за повісткою №4071294 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 23.06.2025 року до 09:00 для уточнення даних.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушено правил військового обліку ОСОБА_1 ; відмови у внесенні змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних про виключення запису про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , оскільки повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не отримував, постанову або протокол відносно нього про адміністративне правопорушення не складалися, у зв`язку з чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року адміністративну справу №160/36055/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю на розгляд Чечелівського районного суду міста Дніпра.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 28 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2026 року для розгляду адміністративної справи №160/36055/25 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 року, з урахуванням усунення недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/36055/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
06.04.2026 року на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Згідно статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»:
Пункт 10 - визначає - громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого:
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно,
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
У свою чергу Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, якими встановлено:
- у підпункті 1 пункту 1 - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу);
- у підпункті 4 пункту 1 - проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів;
- у підпункті 10 пункту 1 - звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.
З інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вбачаються порушення ОСОБА_1 , який:
- не звернувся в ТЦК за місцем реєстрації або постійного проживання для уточнення даних в період з 18.05.2024 по 16.07.2024, як вимагає пп.1 п.2 ч.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», а саме: 
- не пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України 3633-ІХ свої персональні дані щодо стану здоров`я через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки,
- у порушення вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно повістки № 4071294, направленої для уточнення даних, про причину неявки відповідача не повідомив.
Так, у пред`явленому позові позивач не заперечує той факт, що він будучи військовозобов`язаним, протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, на виконання абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року не уточнив свої облікові дані щодо стану свого здоров`я, що безперечно підтверджується і відповідною відміткою на скрин-шоті із застосунку «Резерв+», наданим позивачем, у стрічках «Дата ВЛК -», «Постанова ВЛК -».
Таким чином, ОСОБА_1 не доведено, що він, будучи військовозобов`язаним, був звільнений від виконання обов`язку з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року уточнити свої облікові дані у встановленому порядку.
Перебування на військовому обліку чи наявність відстрочки (бронювання) не звільняє позивача від обов`язку уточнити свої персональні дані, в т.ч. і щодо стану свого здоров`я, і проходження ВЛК, у встановленому порядку у вказаний вище період.
У подальшому 25.06.2025 в Реєстрі був створений електронний запит №Е2614145 до відділу поліції №3 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо позивача у зв`язку з його неприбуттям за викликом до Відповідача у строк та місце, зазначені в повістці.
Відтак, відповідно до вищезазначених нормативно-правових документів з метою виконання свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та виконання правил військового обліку ОСОБА_1 мав з`явитися для уточнення даних та проходження ВЛК.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
13.04.2026 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача не погоджується з доводами відповідача, вважає їх необґрунтованими та помилковими, враховуючи наступне.
Щодо порушення правил військового обліку, що міститься у Відзиві на позов.
У вказаному розділі відповідач змішав значний обсяг норм законодавства та намагається переконати суд в неправомірності хоча б якихось дій позивача.
У абзаці 2 листа вих.№6/10686 від 05.12.2025 відповідач заявив: 
"В Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів міститься інформація про активне звернення до органів поліції від 25.06.2025 року №Е2614145 про здійснення вашого адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із неприбуттям всупереч вимог, передбачених частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідальність за що передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП, за повісткою № 4071294 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 23.06.2025 року о 09.00 для уточнення даних."
Про жодні інші правопорушення відповідач у вказаному листі не зазначає. 
Відповідач також зазначає:
"Керуючись вищенаведеними нормами законодавства, у зв`язку із вчиненням вищевказаного порушення до органів поліції було направлено звернення щодо здійснення вашого адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1, яке наразі активне".
Отже, єдиною підставою для звернення позивача до Національної поліції України та для внесення інформації про порушення правил військового обліку є саме неприбуття позивача до відповідача за повісткою №4071294.
Відповідно до абзаців 4-6 пп.1 п.2 ч.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 3633-ІХ, під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року №65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року №2105-ІХ:
громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:
у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);
у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку і знаходяться за кордоном, мають шляхи для виконання обов`язку з уточнення персональних даних, які дещо відрізняються від вищевказаних:
1) повідомити на офіційну електронну адресу, яка вказана на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем перебування на військовому обліку;
2) повідомити на офіційний номер телефону, який вказаний на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем перебування на військовому обліку;
3) через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Позивач офіційно на законних підставах виїхав за кордон ще 26.02.2022р. і з того часу перебуває за кордоном, а тому, мав уточнити свої персональні дані через повідомлення на офіційну електронну пошту відповідача або повідомлення на офіційний номер телефону Відповідача або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Положення пп.1 п.2 ч.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 3633-ІХ не містять обов`язку Позивача (який офіційно знаходиться за кордоном) звертатися до відповідача особисто, як суб`єктивно інтерпретує.
Позивач виконав вимоги пп.1 п.2 ч.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №3633-ІХ про що свідчить відповідна відмітка в електронному військово-обліковому документі позивача, де зазначено "Дані уточнено вчасно" та в графі "Дата уточнення даних" вказано "16.07.2024".
Отже, звинувачення позивача у невиконанні вимог пп.1 п.2 ч.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №3633-ІХ спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно приписів пункту 41 Порядку №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Наведене вище свідчить, що законодавством України визначено вичерпний перелік доказів, які підтверджують оповіщення військовозобов`язаного про виклик. 
Даний перелік не може розширено трактуватися та/або самочинно доповнюватися бажаннями відповідача.
На думку представника позивача, матеріали даної справи не містять зазначених вище доказів, що могли б належно підтвердити оповіщення позивача. 
З урахуванням викладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26.02.2022 року ОСОБА_1 перетнув державний кордон України.
16.07.2024 року ОСОБА_1 уточнив облікові дані в мобільному застосунку "Резерв+", що підтверджується витягом з мобільного застосунку.
04.11.2025 року ОСОБА_1 сформував військово-обліковий документ в мобільному додатку "Резерв+" та виявив інформацію "Порушення правил військового обліку". У графі "Причина розшуку" зазначено "Не прибули за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_1 ", дата початку розшуку "25.06.2025 року".
26.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з електронним зверненням, в якому просив:
1. Виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 2114 від 12 січня 2024р., ІПН (РНОКПП): НОМЕР_3 ) дані про «Порушення правил військового обліку»;
2. Направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для розшуку, адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 2114 від 12 січня 2024р., ІН (РНОКПП): НОМЕР_3 ).
3. Повідомити мене про результати розгляду цієї заяви/повідомлення на вказану мною в шапці цієї заяви електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_5 
Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/10686 від 05.12.2025 року позивачеві повідомлено, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів міститься інформація про активне звернення до органів поліції від 25.06.2025 року №E2614145 про здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із неприбуттям всупереч вимог, передбачених частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідальність за що передбачена частиною 3 статті 210-1 КУПАП, за повісткою №4071294 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 23.06.2025 року до 09:00 для уточнення даних.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ; відмови у внесенні змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних про виключення запису про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , оскільки повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не отримував, постанову або протокол відносно нього про адміністративне правопорушення не складався, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 106 Конституції України, Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII.
За змістом частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 2 та 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, взяття громадян на військовий облік, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За нормами частини 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (із змінами та доповненнями).
Встановлення засад оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони здійснює Закон України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року №1932-XII .
Підпунктом 1.1 пункту 1 розділу І Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 2.1 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Вказаним пунктом також визначено, що штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови.
Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Суд звертає увагу, що згідно з абзацом 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, у тому числі, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Приписами статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
У відповідності до абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема:
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, а саме: нез`явлення за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Порядок визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Згідно підпункту 1 пункту 27 Порядку №560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
У відповідності до пункту 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
За приписами пункту 34 Порядку №560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
Відповідно до підпункту 23 пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Позивач не заперечує той факт, що він будучи військовозобов`язаним, протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, на виконання абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року не уточнив свої облікові дані щодо стану свого здоров`я, що безперечно підтверджується і відповідною відміткою на скрин-шоті із застосунку «Резерв+», наданому позивачем, у стрічках «Дата ВЛК -», «Постанова ВЛК -».
Таким чином, ОСОБА_1 не доведено, що він, будучи військовозобов`язаним, був звільнений від виконання обов`язку з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року уточнити свої облікові дані у встановленому порядку.
У подальшому 25.06.2025 в Реєстрі був створений електронний запит №Е2614145 до відділу поліції №3 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо позивача у зв`язку з його неприбуттям за викликом до Відповідача у строк та місце, зазначені в повістці.
Під час прийняття рішення по справі суд враховує, що у ОСОБА_1 відсутня відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до приписів статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Крім того, перебування ОСОБА_1 за кордоном: АДРЕСА_1 не звільняє його від обов`язку виконувати правила військового обліку, зокрема прибувати за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначені строки по повістці.
Відповідно до абзаців 4-6 пп.1 п.2 ч.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 3633-ІХ, під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року №65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року №2105-ІХ:
громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:
у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);
у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Відтак, судом вбачається, що позивач не звернувся в ТЦК за місцем реєстрації або постійного проживання для уточнення даних в період з 18.05.2024 по 16.07.2024, як вимагає пп.1 п.2 ч.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», а саме:
- ОСОБА_1 у порушення вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно повістки № 4071294, направленої для уточнення даних, про причину неявки відповідача не повідомив.
Таким чином, ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 ні за повісткою на 23.06.2025 року, ні після обізнаності про виклик у період з 04.11.2025 по дату звернення до суду, відтак позивач порушив приписи абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Крім того, під час вирішення спору по суті суд також враховує, що обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абзацом 4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни, у тому числі, зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Таким чином, передбачено обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ними направлення на проходження військово-лікарської комісії, пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби.
Суд, дослідивши витяг з мобільного застосунку "Резерв+" від 04.11.2025 року, - ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України 3633-ІХ свої персональні дані щодо стану здоров`я через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_1 правомірно внесені до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1331,20 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Таскомбанк" від 10.03.2026 року.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник