ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 червня 2026 року справа №200/5362/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Пивовар І.В., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі № 200/5362/25 (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.04.2025 №046350019313 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком від 09.04.2025 із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 по 27.07.1984 відповідно до атестату №1388 від 27.07.1984 та виписки оцінок успішності до атестату та періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 13.09.1984; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах №186, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в призначенні пенсії відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.04.2025 №046350019313 протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі № 200/5362/25 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.04.2025 №046350019313 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком від 09.04.2025 із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 по 27.07.1984 відповідно до атестату №1388 від 27.07.1984 та виписки оцінок успішності до атестату та періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 13.09.1984;
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 09.04.2025 звернулася із заявою про призначення дострокової пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.04.2025 №046350019313 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на підставі п.5 ст.115 Закону №1058.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 13.09.1984, оскільки на титульному аркуші відсутні число та місяць народження, чим порушено п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі — Інструкція №162). Крім того, до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1982 по 27.07.1984, так як в атестаті №1388 від 27.07.1984 (українською мовою) відсутні підписи відповідальних осіб.
Страховий стаж позивача складає 6 років 7 місяців 6 днів.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 13.09.1984 ОСОБА_1 працювала:
з 01.09.1982 по 28.08.1984 позивач навчалася у ПТУ при Артемівській фабрики імені 8 березня (запис 1-2);
з 28.08.1984 по 03.05.1988 працювала на посаді швачки-мотористки на Артемівській фабрики імені 8 березня;
з 13.04.1989 по 18.04.2002 працювала на посаді лаборанта на Бахмутській птахофабриці (запис 5-10);
з 19.04.2002 по 16.09. 2002 позивачка працювала на посаді оператора на 0,5 ставки на Северському ККП (запис 11-12);
16.09.2002 по 31.12.2003 позивачка працювала на посаді оператора на 0,5 ставки на Берестівському житлово-комунальному підприємстві (запис 13-14);
02.01.2004 по 28.02.2005 позивачка працювала на посаді водозабірника на 0,5 ставки на в Соледарському виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства (запис 15-16);
З 01.03.2005 по 11.05.2005 працювала на посаді водороздатника Соледарської дільниці на Артемівському виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства (17-18).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 25.04.2025 №6222 ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у період з 04.12.2020 по 25.04.2021, з 26.11.2021 по 24.02.2022, з 24.02.2022 по 24.03.2022.
Витягом з проколу №6 засідання комісії військової частини НОМЕР_4 з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій ОСОБА_2 визнано учасником бойових дій. Означене також підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни від 28.01.2025 №20250128-00003974 та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 09.01.2025 №20250109-533 ОСОБА_2 зник (виявлено) на території бойових дій (під час бойових дій) особа рядового або начальницького складу.
Згідно зі сповіщенням на безвісти зниклого ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.11.2024 №22477 ОСОБА_2 безвісти зник 24.02.2022 при захисті Батьківщини, виконуючи військовий обов`язок, під час ведення бойових дій на території Донецької області. 
Атестатом №1388 від 27.07.1984 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1982 по 28.08.1984 навчалася у ПТУ при швейній фабриці м. Артемівська та здобула професію швачки-мотористки.
Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Відповідно до ч. 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” право на призначення дострокової пенсії за віком мають дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, діти, які стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття, і батьки, яким надано статус сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пункту 1 статті 10 зазначеного Закону - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать: сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва), одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.
До членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать: батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 10? Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, до здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Згідно сповіщення на безвісти зниклого ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.11.2024 №22477, Солдат ОСОБА_2 , безвісти зник 24.02.2022 при захисті Батьківщини, виконуючи військовий обов`язок, під час ведення бойових дій на території Донецької області. У сповіщенні зазначається: “Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку”.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 13.09.1984 суд зазначає наступне.
В спірному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 13.09.1984, оскільки на титульному аркуші відсутні число та місяць народження, чим порушено п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі — Інструкція №162)
Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, у зв`язку з виявленими недоліками при заповненні трудової книжки позивача відповідальними працівниками підприємства, на якому позивач працювала.
Відповідно до статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення передбачено”, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974 № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. №58 (далі Інструкція №58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Згідно із п.2.4. зазначеної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно п. 2.14 Інструкції, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій". Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням такого стажу.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.
Окрім цього суд наголошує, що робітник не може нести відповідальність за неналежне оформлення трудової книжки.
Виходячи з наведеного періоди роботи позивача зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 13.09.1984 підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи позивача. 
Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1982 по 27.07.1984 суд зазначає наступне.
В спірному рішення зазначено, що до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1982 по 27.07.1984, так як в атестаті №1388 від 27.07.1984 (українською мовою) відсутні підписи відповідальних осіб.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 8 Порядку №637, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.
Суд звертає увагу, що певні недоліки щодо заповнення атестату не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду навчання для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 30 листопада 2018 року у справі №235/4179/17.
Таким чином суд приходить до висновку, що період навчання згідно атестату серії №1388 від 27.07.1984, та який підтверджується записами у трудовій книжці, підлягає зарахуванню до страхового стажу Позивача.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі № 200/5362/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі № 200/5362/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 25 червня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді І.В. Пивовар

І.В. Сіваченко