Справа № 466/10215/25
Провадження № 2/466/825/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" травня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:
головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.
учасники справи
секретар ГУРАШ М.В.
третя особа ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), від імені яких діє адвокат Білоус Віталій Олегович ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), до ТОВ «ГЛОБАЛРЕНТ 1» (ЄДРПОУ 43904895, 79019, м.Львів, вул.Лемківська, 9-А, офіс 100), треті особи: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про стягнення заборгованості та пені згідно договорів інвестування, -
в с т а н о в и в :
03.11.2025 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені яких діє адвокат Білоус В.О. , звернулись в суд через систему Електронний суд з позовом до ТОВ «Глобалрент 1», треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та пені згідно договорів інвестування.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що наприкінці жовтня 2023 року, ОСОБА_7 знайшов у Інтернет мережі ТОВ «Глобалрент 1» (далі - Товариство), представник якого запропонував укласти інвестиційний договір та як наслідок отримувати дивіденди від діяльності вказаного Товариства. Зазначена діяльність виражалася у купівлі-продажу дизельного палива та здійснення його доставки фермерським господарствам на території України. 
За рекомендацією ОСОБА_7 було укладено інвестиційні договори із додатками за підписом його матері, батька та сина, які являються позивачами у даній справі. 
Поспілкувавшись по телефону із представником ТОВ «Глобалрент 1» (+380737483838), позивачів задовольнили виплати відсотків по договору, які складали щотижня 1 000 грн. у разі залучення 50 000 грн. інвестицій. 
Після досягнення усної домовленості та направлення позивачами на електронну пошту ТОВ «Глобалрент 1» копій паспорту, РНОКПП та іншої необхідної інформації, їм скеровано примірники інвестиційних договорів із додатками підписаного іншою стороною, а саме директором Товариства ОСОБА_5 . 
Після вивчення умов договорів з додатками, позивачі підписавши один примірник документів та відправили його на адресу відправника (79019, Львівська область, м. Львів, вул. Лемківська, 9-А, офіс 100, телефон НОМЕР_7 , пошта tradingfuelcompany@gmai.com) та після чого було проведено оплату. 
Дані платежі підтверджується відповідними документами, які долучені до вказаної позовної заяви та можуть бути підтверджені свідком ОСОБА_7 . 
А тому, можна констатувати, що у різний час, позивачами укладено договори інвестування із додатками, які погоджені підписом Директора ТОВ «Глобалрент 1» Здора Ю.В. 
Додатками № 1 до вищевказаних договорів, являються графік із чітко встановленими виплатами із зазначенням конкретних дат та сум, які підлягали до виплат позивачам.
Зазначає, що у провадженні окремих підрозділів ГУНП у Львівській області перебувають кримінальні провадження, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки в діях відповідача та третіх сторін даного позову, чітко вбачаються шахрайські дії. 
29.10.2024 ОСОБА_7 особисто прибув для спілкування до офісу ТОВ «Глобалрент 1», що розташований за адресою: вул. Софіївська, 1/2 у м. Києві, а саме з метою подальшого повернення коштів своїх родичів у відповідності до п. 3.2.2. Договору від 01.11.2023 та інших платежів згідно додатків № 1. 
Вказаний пункт 3.2.2. закріплює обов`язок «Своєчасно відповідно до умов цього договору здійснити повернення суми інвестицій та сплачувати відсотки (винагороду) на умовах та в порядку визначеному Договором». Проте, ОСОБА_6 у зухвалій формі відмовив у поверненні будь - яких коштів, так як ніби то ОСОБА_5 більше не працював у ТОВ «Глобалрент 1», а тому ОСОБА_6 порадив ОСОБА_7 звернутися особисто до ОСОБА_5 щодо повернення коштів, однак місцезнаходження останнього невідомо і на даний час. Також відомо, що ОСОБА_6 , переховується від органу досудового розслідування та Товариство уже не розташовується за місцем своєї юридичної адреси.
Коли вони зрозуміли, що їх ошукали, на підставі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України адвокатом позивачів, скеровано претензії (як досудове врегулювання спору) на електронні пошти та месенджери ТОВ «Глобалрент 1», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із вимогою повернути грошові кошти, однак вказані документи проігноровані. 
Сума претензії ОСОБА_2 по договору № 266-19/01/24 від 19.01.2024 становить - 50 000 грн. Сума претензії згідно додатку № 1 за договором ОСОБА_2 № 266-19/01/24 від 19.01.2024 - 23 000 грн.
Сума претензії ОСОБА_3 по договору № 333-10/06/24 від 10.06.2024 становить - 50 000 грн. Сума претензії згідно додатку № 1 за договором ОСОБА_3 № 333-10/06/24 від 10.06.2024 - 49 000 грн. 
Сума претензії по договору ОСОБА_4 № 284-23/02/24 від 23.02.2024 становить - 50 000 грн. Сума претензії згідно додатку № 1 за договором ОСОБА_4 № 284-23/02/24 від 23.02.2024 - 48 000 грн. 
Крім цього, сума претензії по договору ОСОБА_4 № 308-04/04/24 від 04.04.2024 становить - 50 000 грн., а сума претензії згідно додатку № 1 за договором ОСОБА_4 № 308-04/04/24 від 04.04.2024 - 48 000 грн. 
З огляду на вищевикладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, ними встановлено, що відповідачем не було виконано у повному обсязі зобов`язань по сплаті інвестиційних внесків та поверненню суми інвестиції згідно договорів інвестування, чим необґрунтовано порушено умови укладених Інвестиційних договорів та додатків до них, а тому просить суд позовні вимоги позивачів задовольнити у повному обсязі. 

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивачі та їх представник ОСОБА_8 не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив відповідачем до суду подано не було.
Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини, вказані у позовній заяві, пояснив що виплата відсотків за інвестиційними внесками припинилася через збої в роботі підприємства та фінансові прорахунки. Пригадує, що здійснював перекази інвестиційних виплат позивачці ОСОБА_2 через Нову пошту. На даний час щодо 
Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 в судові засідання жодного разу не з`явився, причину неявки не повідомив.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи по суті, суд зі згоди представника позивача вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів.
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Глобалрент 1» здійснює господарську діяльність за основним видом КВЕД 46.71 «Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами». 
10.06.2024 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Глобалрент 1», в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір інвестування № 333/10/06/24, за умовами якого інвестор надає інвестиції за договором у вигляді грошових коштів в розмірі 50 000 грн. для придбання Компанією пального (дизельне пальне Євро-5), з метою отримання Інвестором відсотків (винагороди) за користування інвестиційними коштами у розмірі 8% від суми отриманої інвестиції за кожен календарний місяць (п.1.1, п. 1.3).
23.02.2024 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Глобалрент 1», в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір інвестування № 284-23/02/24, за умовами якого інвестор надає інвестиції за договором у вигляді грошових коштів в розмірі 50 000 грн. для придбання Компанією пального (дизельне пальне Євро-5), з метою отримання Інвестором відсотків (винагороди) за користування інвестиційними коштами у розмірі 8% від суми отриманої інвестиції за кожен календарний місяць (п.1.1, п. 1.3).
19.01.2024 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Глобалрент 1», в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір інвестування № 266/19/01/24, за умовами якого інвестор надає інвестиції за договором у вигляді грошових коштів в розмірі 50 000 грн. для придбання Компанією пального (дизельне пальне Євро-5), з метою отримання Інвестором відсотків (винагороди) за користування інвестиційними коштами у розмірі 8% від суми отриманої інвестиції за кожен календарний місяць (п.1.1, п. 1.3).
Відповідно до п.2.2 договорів обов`язки інвестора в частині передачі інвестицій за договорами вважаються виконаними з дня зарахування коштів банком на рахунок підприємства.
10.06.2024 ОСОБА_3 перерахував на користь ТОВ «Глобалрент 1» 50 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №333 від 10.06.2024р. 
23.02.2024 ОСОБА_4 перерахував на користь ТОВ «Глобалрент 1» 50 000 грн., що підтверджується Прибутковим касовим ордером №284 від 23.02.2024р. 
19.01.2024 ОСОБА_2 перерахувала на користь ТОВ «Глобалрент 1» 50 000 грн., що підтверджується Прибутковим касовим ордером №266 від 19.01.2024р. 
Як вказує представник позивача в позовній заяві, з моменту укладення договорів відповідач жодних дій, направлених на виконання своїх зобов`язань не виконав.
Відповідно до п. 3.2.2 договору підприємство зобов`язалось своєчасно у відповідності до умов договору здійснити повернення суми інвестицій та сплачувати відсотки (винагороду) на умовах та в порядку визначеному договором.
У відповідності до п. 9.2 договору інвестор має право в будь-який час пред`явити вимогу до підприємства про повернення інвестованих коштів, а підприємство зобов`язується повернути інвестовані кошти інвестора не пізніше семи календарних днів від дати отримання такої вимоги.
Представник позивачів направив відповідачу претензії про повернення інвестованих коштів, однак дані претензії відповідачем було проігноровано. Кошти позивачам не повернуто. Доказів на спростування вказаного відповідачем не надано.
Відповідно до п. 4.1 договору підприємство по закінченню календарного тижня сплачує інвестору відсотки (винагороду) за користування інвестиційними коштами, а саме розмірі 2% від суми отриманої інвестиції).
Інвестиційні кошти отримані: 19.01.2024 від позивачки ОСОБА_2 , 23.02.2024 від позивача ОСОБА_4 , 10.06.2024 від позивача ОСОБА_3 . Позивачем обраховано, що на момент подання позову відповідач зобов`язаний сплатити на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 73 000 грн. згідно договору № 266-19/01/24 від 19.01.2024 та додатку № 1, на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 99 000 грн. згідно договору № 333-10/06/24 від 10.06.2024 та додатку № 1 та на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 196 000 грн. згідно договорів № 284-23/02/24 від 23.02.2024 та № 308-04/04/24 від 04.04.2024, а також додатків № 1 до них.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Такими цінностями можуть бути кошти.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 цього Закону інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Інвестиційна діяльність провадиться на основі: інвестування, що здійснюється громадянами, недержавними підприємствами, господарськими асоціаціями, спілками і товариствами, а також громадськими і релігійними організаціями, іншими юридичними особами, заснованими на колективній власності.
Частина 1 ст.9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначає, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) або проспект цінних паперів (рішення про емісію цінних паперів).
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання.
Враховуючи, що умови договорів відповідачем не виконані, вимога позивачів про повернення коштів у семиденний строк не виконана, позовні вимоги про повернення інвестованих коштів підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 0,1% від прострочених сум за кожний день прострочення, по дату виконання кінцевого рішення, суд зазначає наступне.
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі.
Пеня, як різновид неустойки, характеризується такими ознаками: а) застосування виключно у грошових зобов`язаннях; б) можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов`язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки); в) обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання; г) триваючий характер нарахування пені за кожен день прострочення.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
Водночас відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
За таких обставин позов в частині стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає.

Крім цього, позовна вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь кожного позивачів «на розсуд суду» не підлягає задоволенню, оскільки є недоведеною та необґрунтованою.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Для відшкодування моральної шкоди позивач повинен довести факт її заподіяння, характер і обсяг моральних страждань, причинний зв`язок між діями відповідача та такими стражданнями, а також обґрунтувати розмір заявленої компенсації.
Разом з тим представником позивачів не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння кожному з позивачів моральної шкоди, зокрема медичних документів, висновків спеціалістів чи інших доказів, які б свідчили про наявність моральних страждань, погіршення психоемоційного стану або інших негативних наслідків.
Крім того, вимога про стягнення моральної шкоди заявлена без визначення конкретного розміру та способу відшкодування, фактично «на розсуд суду», що не відповідає вимогам щодо визначеності позовних вимог та позбавляє суд можливості надати належну правову оцінку критеріям співмірності та обґрунтованості заявленої компенсації.
Саме по собі посилання представника позивачів на відсутність медичних документів та перебування окремих позивачів за кордоном не звільняє сторону від обов`язку доказування заявлених вимог.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача слід стягнути на користь позивачів судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛРЕНТ 1» на користь ОСОБА_2 за Договором інвестування №266-19/01/24 від 19 січня 2024 року 50000грн. інвестиційного внеску та 23000грн. інвестиційних виплат.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛРЕНТ 1» на користь ОСОБА_3 за Договором інвестування №333-10/06/24 від 10 червня 2024 року 50000грн. інвестиційного внеску та 49000грн. інвестиційних виплат.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛРЕНТ 1» на користь ОСОБА_4 за договором інвестування №284-23/02/24 від 23 лютого 2024 року 50000грн. інвестиційного внеску та 48000грн. інвестиційних виплат.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛРЕНТ 1» на користь ОСОБА_4 за договором інвестування №308-04/04/24 від 04 квітня 2024 року 50000грн. інвестиційного внеску та 48000грн. інвестиційних виплат.
У задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені та моральної шкоди відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛРЕНТ 1» в доход держави 1211,20грн. судового збору.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛРЕНТ 1» в користь ОСОБА_3 1211,20грн. у відшкодування сплаченого судового збору.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛРЕНТ 1» в користь ОСОБА_4 1960,00грн. сплаченого судового збору.
Повернути ОСОБА_2 з Державного казначейства зайво сплачені по квитанції №4136-9766-6614-8853 від 28.01.2026р. 1211,20грн. судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 12.05.2026 року.

  Суддя	  	 Н.  Л.  Луців-Шумська