В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1726/24
Провадження №1-кп/338/86/26
30 квітня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючої судді     ОСОБА_1 ,
секретар с/з     ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження №12024091120000174 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грабовець
Богородчанської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, громадянина України, за ст. 336 КК України,
прокурор      ОСОБА_4 ,
захисник обвинуваченого адвокат   ОСОБА_5 ,
обвинувачений      ОСОБА_3 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
Так, статтею 65 Конституції України передбачається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. 
Статтею 17 Закону України "Про оборону України" визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів. 
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 69/2022 у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", дію якого продовжено, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено проведення мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
29 липня 2011 року, відповідно до облікової картки, ОСОБА_3 взятий на військовий облік із присвоєною йому військово-обліковою спеціальністю № 956647 А – "Робітник підсобник будівельних робіт" та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В подальшому, ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з прийняттям Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію", 22 жовтня 2024 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3  та надалі пройшов військово-лікарську комісію. За результатами проведеного медичного огляду військово-лікарською комісією (довідка № 217/2443 від 22.10.2024), на підставі Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Після проходження медичного огляду та визнання придатним до військової служби, ОСОБА_3 23 жовтня 2024 року об 11 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином вручено бойову повістку про необхідність прибуття 23 жовтня 2024 року на 20 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки до Збройних Сил України на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію" у складі команди НОМЕР_1 , а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження служби.
Проте, ОСОБА_3 , з метою ухилення від призову за мобілізацією, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи відповідно до картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного та довідки № 217/2443 від 22 жовтня 2024 року за станом здоров`я придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, та належним чином попередженим про необхідність прибуття на 20 год. 23 жовтня 2024 року на призовну дільницю  ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться по
 АДРЕСА_2 для відправки до Збройних Сил України, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув для відправки на проходження військової служби у лавах Збройних Сил України і тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації. 
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Суду пояснив, що 23 жовтня 2024 року отримав повістку, пройшов медичний огляд та був визнаний обмежено придатним за станом здоров`я до проходження військової служби, був повідомлений про те, що йому слід прибути 23 жовтня 2024 року о 20 год. на призовну дільницю ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться в селищі Богородчани для відправки у Збройні Сили України, однак не маючи на той час правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не прибув для відправки на проходження військової служби у лавах Збройних Сил України, оскільки він був єдиним годувальником в сім`ї, дружина не працювала, вони спільно виховували двох дітей.
Наголосив, що він щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на сьогодні має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, перерахував кошти на рахунок Фонду "Повернись живим" як благодійну допомогу військовослужбовцям в сумі 15 000 грн на потреби Збройних Сил України, на даний час отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час, просив суворо не карати.
Суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів.
ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий (а.п. 46-73, 97).
Із досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації видно, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без обмеження та позбавлення волі на певний строк, він не становить високої небезпеки для суспільства (середній рівень ризику), рівень ризику вчинення повторного правопорушення середній (а.п. 28-35).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, правдиво розповів про всі відомі йому обставини вчиненого кримінального правопорушення, критично оцінює свою протиправну поведінку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні злочину, сприяв його розкриттю, а також позицію державного обвинувача в судових дебатах, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ст. 336 КК України у виді позбавлення волі, підстави для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції
ст. 366 КК України, чи призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 366 КК України відсутні.
Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вирішуючи питання про вид і строк покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив нетяжкий злочин, має міцні соціальні зв`язки, його молодий вік, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, перерахування коштів на потреби Збройних Сил України, враховуючи те, що відповідно до довідки від 29 серпня 2025 року №2/228 ОСОБА_3 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку з утриманням трьох дітей віком до 18 років (а.п. 98), тобто на час ухвалення вироку обвинувачений не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, з підстав встановлених чинним законодавством України та таку відстрочку від призову обвинуваченому надала держава в особі уповноважених органів; а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, позицію прокурора в судових дебатах, думку захисника, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, зваживши на другорядну роль кари, як мети покарання, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.
Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. 
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3  досудовим слідством не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторона обвинувачення в ході судового розгляду не заявляла та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 395, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Головуюча суддя      ОСОБА_1