ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" травня 2026 р. Справа№ 910/8937/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Мальченко А.О. 
Тищенко А.І. 

розглянувши у письмовому провадженні заяву Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) про ухвалення додаткового рішення 
за результатами розгляду апеляційної скарги Київської міської ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 (повний текст складено 19.12.2025) 
у справі №910/8937/25 (суддя Т.М. Ващенко)
за позовом Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd)
до Київської міської ради
про стягнення 46 617 617,30 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2026 у справі №910/8937/25 у складі головуючого судді: Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Мальченко А.О. апеляційну скаргу Київської міської ради залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі №910/8937/25 залишено без змін.
20.04.2026 через підсистему «Електронний суд» представник Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Київської міської ради на користь Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 75 000,00 грн.
Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 21.04.2026 вказану заяву передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 прийнято до розгляду заяву Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) про ухвалення додаткової постанови, розгляд якої ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), запропоновано відповідачу у справі надати суду протягом 5 (п`яти днів) з дня отримання даної ухвали заперечення/письмові пояснення стосовно поданої позивачем заяви.
28.04.2026 представник відповідача подав до Північного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до розумного та співмірного рівня.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статі 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 2 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши заяву Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №910/8937/25, дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.
Колегією суддів установлено, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, що становить 100 000,00 грн та складається з вартості складання та подання відзиву на апеляційну скаргу та інших процесуальних документів, участі в судових засіданнях.
Після прийняття 15.04.2026 постанови Північним апеляційним господарським судом у даній справі адвокат позивача Кокоячук В.М., керуючись положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, 20.04.2026 через підсистему «Електронний суд» подав до Північного апеляційного господарського суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій представник просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 100 000,00 грн.
До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі представником позивача додані копії Договору про надання правової допомоги №АБ/67-25 від 07.02.2025, додатку №1 до даного Договору «Розцінки за послуги з надання правової допомоги» від 02.07.2025, акту про надання послуг до Договору від 16.04.2026, ордеру на надання правової допомоги адвокатом Кокоячуком В.М. від 10.07.2025 серії ВС №1383832, докази направлення цієї заяви з додатками стороні відповідача у справі.
Із поданих документів судом апеляційної інстанції встановлено, що 07.02.2025 між позивачем (клієнтом) та Адвокатським Бюро «Алли Безносик» (Бюро) укладено Договір про надання правової допомоги №АБ/67-25 (далі, Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору Бюро зобов`язується здійснювати захист, представництво та надавати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а клієнт зобов`язується оплатити надані Бюро послуги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.
Клієнт зобов`язується оплатити надані Бюро послуги згідно з Рахунком протягом 5 (п`яти) днів з дня його отримання (пункт 4.1. Договору).
Згідно з пунктом 4.3. Договору розмір винагороди Бюро встановлюється виходячи з обсягу наданих послуг. Вартість послуг за даним Договором визначається згідно з розцінками на послуги та встановлюється сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг.
При належному виконанні умов цього Договору сторони підписують Акт про виконання робіт (надання послуг). Указаний акт підписується сторонами після виконання робіт (надання послуг), що випливають з цього Договору, і є підставою для перерахунку винагороди Бюро, яка є платою за виконані роботи (надані послуги) (пункт 4.5. Договору).
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до його припинення на підставі взаємної угоди Бюро та клієнта, про що складається відповідна додаткова угода до цього Договору (пункт 8.1. Договору).
У додатку №1 від 02.07.2025 до даного Договору наведено Розцінки за послуги з надання правової допомоги, зокрема, вартість складення відзиву на апеляційну скаргу - 15 000,00 грн/документ, представництво інтересів замовника в засіданні - 5 000,00 грн/засідання, додаткова винагорода адвоката (гонорар успіху), а саме плата за досягнутий адвокатом результат у судовій справі (ціна позову більше 1 000 000,00 грн) - 50 000,00 грн/за рішення суду на користь клієнта.
Згідно з актом про виконання робіт (надання послуг) до Договору від 16.04.2026 Бюро надано, а клієнтом прийнято такі послуги:
- подання відзиву на апеляційну скаргу - 15 000,00 грн;
- участь адвоката у судових засіданнях (2 судових засідання з розрахунку 5 000,00 грн 1 засідання) - 10 000,00 грн;
- додаткова винагорода адвоката (гонорар успіху) - 50 000,00 грн.
Отже, як вбачається із наданих позивачем документів, за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції згідно з Договором позивачу були надані послуги з правничої (правової) допомоги на загальну суму 75 000,00 грн.
При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, висновки якої враховуються судом згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на вказане суд відхиляє заперечення відповідача проти заяви про ухвалення додаткового рішення із посиланням на відсутність доказів здійснення перерахунку коштів у розмірі 75 000,00 грн на користь Бюро.
Стосовно доводів відповідача про відсутність детального опису робіт (деталізації витраченого часу на кожен вид послуг), що не дає змоги суду перевірити реальність таких витрат, колегія суддів зазначає, що зміст частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (щодо обов`язку подавати детальний опис послуг) може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.
Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
У даному випадку детальний опис наданих клієнту послуг наведено в акті від 16.04.2026.
При цьому суд звертає увагу на те, що вартість надання конкретних послуг закріплена у додатку №1 від 02.07.2025 до даного Договору та є фіксованою, а тому позивач (його представник) не зобов`язаний доводити кількість часу, витраченого на кожен вид послуг.
Водночас, як уже наголошувалось, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідні докази згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, 28.04.2026 відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» заперечення проти ухвалення додаткового рішення, в яких зазначив, що заявлена сума у розмірі 75 000,00 грн є завищеною та неспівмірною з реальним обсягом робіт у суді апеляційної інстанції, такі витрати не відповідають критерію розумності та пропорційності до предмета спору в даній справі.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані позивачем до матеріалів справи докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та висловлені відповідачем заперечення, колегія суддів, керуючись такими критеріями визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до предмету позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, вважає заявлену позивачем до стягнення з відповідача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 75 000,00 грн під час апеляційного перегляду справи завищеною.
Суд у даному контексті враховує, що зі змісту відзиву на апеляційну скаргу не вбачається додаткового комплексного та усестороннього вивчення адвокатом позивача юридичної природи спірних правовідносин. Правова позиція сторін та, зокрема, позивача, в суді апеляційної інстанції не змінювалася, адвокатом позивача (який також представляв інтереси позивача в суді першої інстанції) не потрібно було вивчати додаткові джерела права та законодавство, що регулює спір у справі, відзив на апеляційну скаргу фактично містить узагальнену позицію позивача у справі, яка наводилася ним ще в суді першої інстанції. 
Таким чином, вартість послуги за підготування та подання відзиву на апеляційну скаргу є завищеною та, на переконання колегії суддів, підлягає зменшенню до суми 10 000,00 грн.
Щодо заявленого до стягнення з відповідача відшкодування витрат на сплату позивачем адвокату «гонорару успіху» у розмірі 50 000,00 грн, суд зазначає таке.
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).
Із урахуванням наведеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Так, враховуючи, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» є розумність заявлених витрат, тобто обґрунтування розміру заявленої суми, а стягнення такої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у цьому випадку включення до наданих адвокатських послуг «гонорару успіху», вартість якого відповідно до додатку №1 до Договору визначена у сумі 50 000,00 грн, не відповідає критерію розумності, а також такі витрати не мають характеру необхідних в цій справі, а відшкодування таких витрат за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер, а тому стягненню з відповідача підлягає «гонорар успіху» у сумі 10 000,00 грн.
Водночас, вартість участі представника позивача у судових засіданнях (загалом 10 000,00 грн: 5 000,00 грн х 2 судові засідання) не є завищеною та відповідає критерію реальності та необхідності їх понесення.
Із огляду на встановлене у сукупності та враховуючи подане відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу, принципи співмірності та розумності судових витрат, обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, зважаючи на складність справи, суд доходить висновку, що заява позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 30 000,00 грн (10 000,00 грн витрат за подання відзиву на апеляційну скаргу + 10 000,00 грн за участь адвоката позивача у двох судових засіданнях + 10 000,00 грн «гонорар успіху»).
В іншій частині у задоволенні заяви про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 45 000,00 грн суд відмовляє.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 у справі №910/8937/25 задовольнити частково.
Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вулиця Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 22883141) на користь Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) (20-22 Венлок Роуд, Лондон, Англія, N1 7GU (20-22 Wenlock Road, London, N1 7GU) ідентифікаційний код 08296030) 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Видати наказ.
В іншій частині у задоволенні заяви Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) відмовити.
Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства. 
Матеріали справи №910/8937/25 повернути до місцевого господарського суду.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко