ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2840/26 Справа № 208/10356/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подкопаєва І. А. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі – Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» на рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат, -
В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі- ТОВ ««Цикл Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат.
Позов обґрунтовується тим, що 13 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/120238/3167/73, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 141000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному розмірі в строк до 13 грудня 2012 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 20,50 % річних.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року у справі № 208/5534/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року, яка складається з: 121 803,63 грн – суми заборгованості за відсотками, 30 000,00 грн – суми нарахованої пені по тілу кредиту за відсотками, а також 2 832,72 грн – судового збору.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року у справі № 208/5534/13-ц заочне рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками – скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» непогашену суму кредиту – 125 333,34 грн та заборгованість за відсотками в сумі 131 172,28 грн, в іншій частині рішення залишено без змін.
Загальна заборгованість за рішенням суду становить 286 505,62 грн.
18 січня 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен банк» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-66, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року.
18 січня 2024 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-66-1, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року.
Оскільки станом на 28 липня 2025 року заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року у справі № 208/5534/13-ц, змінене рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року, ОСОБА_1 не виконано, позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» за ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму заборгованості нараховані 3 % річних у сумі 25 075,13 грн та інфляційні втрати в сумі 71 002,72 грн за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року. У зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань зі сплати коштів та набуттям позивачем права грошової вимоги за вказаним боргом, позивач просив стягнути суму заборгованості з відповідача - позичальника в судовому порядку.
Рішенням Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 листопада 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат відмовлено повністю. 
Рішення суду мотивоване тим, що в реєстрах боржників, що є невід`ємною частиною Договорів відступлення права вимоги, відсутні дані за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , а також в матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, що підтверджуються факт відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором та набуття позивачем зазначеного права.
З огляду на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року від АТ «Райффайзен банк Аваль» до АТ «Оксі Банк» відповідно до умов Договору відступлення права вимоги № 114/2-66 від 18 січня 2024 року, та в подальшому від АТ «Оксі Банк» до ТОВ «Цикл Фінанс» відповідно до умов Договору відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором та не є належним позивачем у справі, а тому в задоволенні позову судом відмовлено в повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду, позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилався на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року в загальній сумі 96 077,85 грн, з яких: 25 075,13 грн – три проценти річних та 71 002,72 грн – індекс інфляції. 
Відзив на апеляційну скаргу в цій справі не подавався.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 13 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/120238/3167/73, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 141 000,00 грн та зобов`язався повернути кредит банку в повному обсязі у строк до 13 грудня 2012 року, та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 20,50 % річних.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року,позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року, яка складається з: 121803,63 грн – суми заборгованості за відсотками, 30 000,00 грн – суми нарахованої пені по тілу кредиту за відсотками, а також 2832,72 грн – судового збору.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року у справі №208/5534/13-ц заочне рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками – скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» непогашену суму кредиту – 125 333,34 грн та заборгованість за відсотками в сумі 131 172,28 грн, в іншій частині рішення залишено без змін..
Загальна сума заборгованості, стягнута рішенням суду з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», становить 286 505,62 грн. Рішення суду станом на дату розгляду справи судом першої інстанції не виконано.
18 січня 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-66, відповідно до п. 2.1 розділу 2 якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (Портфель заборгованості).
Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання вказаного Договору зазначені в Додатку № 1 до Договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.
Відступлення новому кредитору зазначених в попередньому реєстрі боржників (Додаток № 1 до Договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п. 3.3 Договору та з моменту підписання сторонами Реєстру Боржників, складених за формою, наведеною в Додатку № 2 до Договору (п. 2.2 розділу 2 Договору).
Відповідно до розділу 1 Договору «Права Вимоги» - право грошової вимоги первісного кредитора до боржників на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, штрафних санкцій, визначених кредитним договором та інших платежів, що підтверджуються Документацією; «Дата відступлення Прав Вимоги» - дата підписання сторонами відповідного Реєстру боржників, з якого до нового кредитора переходять відповідні права вимоги; «Портфель Заборгованості» - сукупність усіх належних первісному кредитору прав вимог до боржників за кредитними договорами, що відступаються новому кредитору за цим договором будуть вказані у Реєстрі боржників.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Оксі Банк» сплатило на користь АТ «Райфайзен Банк Аваль» плату за відступлення права вимоги за договором відступлення права вимоги № 114/2-66 від 18 січня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 395594 від 18 січня 2024 року.
Відповідно до Реєстру боржників від 22 січня 2024 року до Договору відступлення Права Вимоги № 114/2-66 від 18.01.2024 року, підписаного між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк», право вимоги до ОСОБА_1 в переліку Боржників, щодо яких передано право вимоги новому кредитору, не значиться.
18 січня 2024 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги № 114/2-66-1, відповідно до п. 2.1 розділу 2 якого первісний кредитор зобов`язується передати (відступити) новому кредиторові за плату, а новий кредитор зобов`язаний прийняти набуті первісним кредитором права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (Портфель заборгованості), які первісний кредитор зобов`язується набути протягом 15 робочих днів з дати підписання цього договору та попереднього реєстру боржників.
Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника, які первісний кредитор зобов`язується набути, зазначені в Додатку № 1 до Договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.
Відступлення новому кредитору зазначених в попередньому реєстрі боржників (Додаток № 1 до Договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п 3.3 Договору та з моменту підписання сторонами Реєстру(ів) боржників, складених за формою, наведеною в Додатку № 2 до Договору. Сторони погодили, що Реєстр(и) боржників підписується(ються) сторонами не пізніше 15 робочих днів з дати підписання договору і попереднього реєстру боржників (п. 2.2 розділу 2 Договору).
ТОВ «Цикл Фінанс» сплатило на користь АТ «Оксі Банк» плату за відступлення права вимоги за договором відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 5812 від 18 січня 2024 року.
Відповідно до Реєстру боржників від 22 січня 2024 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року, підписаного між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс», право вимоги до ОСОБА_1 в переліку боржників, щодо яких передано право вимоги новому кредитору, не значиться.
Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат, суд першої інстанції посилався на те, що в Реєстрі боржників від 22 січня 2024 року до договору відступлення Права Вимоги № 114/2-66 від 18 січня 2024 року, підписаного між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк», як і в Реєстрі боржників від 22 січня 2024 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року, підписаного між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс», право вимоги до ОСОБА_1 в переліку боржників, щодо яких передано право вимоги новому кредитору, не значиться.
Відтак, враховуючи те, що в реєстрах боржників, що є невід`ємними частинами договорів відступлення права вимоги, відсутні дані за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують факт відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором та відповідно набуття позивачем зазначеного права. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважає рішення суду обґрунтованим та законним, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
За приписами норм ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доведення позивачем відступлення права вимоги, наявності заборгованості, є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). 
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу.
У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 жовтня 2022 року, у справі № 607/14378/21 (провадження № 61-5246св22), розглядаючи справу суд повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.
Водночас Верховний Суд зазначив, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У відповідності до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року від АТ «Райффайзен Банк» до АТ «Оксі Банк», а в подальшому від АТ «Оксі Банк» до ТОВ «Цикл Фінанс» та відповідно на підтвердження факту набуття ним права грошової вимоги посилається на наступні документи: договір відступлення права вимоги № 114/2-66 від 18 січня 2024 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк», Реєстр боржників від 22 січня 2024 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-66 від 18 січня 2024 року, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 395594 від 18 січня 2024 року, договір відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс», Реєстр боржників від 22 січня 2024 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року, платіжну інструкцію № 5812 від 18 січня 2024 року. 
Водночас, дослідивши надані позивачем Реєстр боржників від 22 січня 2024 року до Договору відступлення права вимоги № 114/2-66 від 18 січня 2024 року та Реєстр боржників від 22 січня 2024 року до Договору відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року, судом першої інстанції правильно з`ясовано, що в них відсутні відомості про боржника ОСОБА_1 та будь-які відомості щодо кредитного договору № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .
Так, згідно з положеннями вищезазначених статей 512, та 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Предметом договору відступлення права вимоги є саме конкретне зобов`язання, яке має бути чітко визначене, зокрема, факт переходу права вимоги за конкретним кредитним договором має підтверджуватися документами, що містять дані за кредитним договором, у тому числі його реквізити (номер та дата), дані про первісного кредитора, дані про боржника та обсяг заборгованості.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором. 
Колегія суддів зазначає, що надані позивачем Реєстри боржників від 22 січня 2024 року до Договору відступлення права вимоги № 114/2-66 від 18 січня 2024 року та Договору відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року не дозволяють суду встановити, що до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги саме за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року, на підставі якого заявлено позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.
Оскільки Реєстр боржників є невід`ємною частиною договору відступлення права вимоги, саме який визначає та ідентифікує боржників, права щодо яких передаються, то відсутність у цих Реєстрах даних про боржників та конкретний кредитний договір як правову підставу виникнення боргу із зазначенням обсягу заборгованості свідчить про те, що право вимоги до нього не було предметом договору, а тому відсутні правові підстави для встановлення факту переходу права вимоги за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року та набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача відповідно до умов договорів відступлення права вимоги № 114/2-66 та № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Цикл Фінанс» не довело наявності у нього права звертатися з вимогами про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки не підтвердило статус кредитора у вказаному зобов`язанні.
Доводи апелянта про те, що ним нібито надано належним чином завірену копію витягу з Додатку № 1 (Реєстр боржників) до договору відступлення права вимоги № 114/2-66 від 18 січня 2024 року та копію витягу з Додатку № 1 (Реєстр боржників) до договору відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18 січня 2024 року, де за № 94 зазначено відповідача ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє як безпідставні з огляду на відсутність доказів, які пов`язують запис під № 94 у Реєстрах боржників з кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року та відповідачем ОСОБА_1 , та взагалі на відсутність у них даних про відповідача. 
Враховуючи викладене, колегія суддів суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач належними та допустимими доказами не довів суду факту переходу на його користь права вимоги за кредитним договором № 014/120238/3167/73 від 13 грудня 2006 року, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного, колегія суддів встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У відповідності до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновків апеляційного суду про залишення без змін судового рішення, підстав для розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції відсутні, а сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» — залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 листопада 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 21 квітня 2026 року.

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді В.С. Городнича 

М.Ю. Петешенкова