Справа № 693/276/26 
Провадження № 3/693/105/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2026 м. Жашків

Суддя Жашківського районного суду Черкаської області Защитинська Т.І., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
В С Т А Н О В И В :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603226 від 01.03.2026 ОСОБА_1 інкримінується, що він 28.02.2026 о 23 годині 55 хвилин в м. Жашків по вул. Захисників України керував транспортним засобом Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння шкіри обличчя, тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
За даним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні винуватість не визнав, пояснив, що 28.02.2026, після 23 год., він їхав на автостанцію в м. Жашків що купити цигарки, в автомобілі не працювала лампочка ближнього світла, по вул. Захисників України біля автостанції його зупинили працівники поліції і повідомили, що в автомобілі не горить лапочка ближнього світла, йому запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікарні, він погодився, добровільно сів у поліцейський автомобіль та разом із працівниками поліції поїхали у лікарню, під час руху в автомобілі поліцейські повідомили, що його затримають на три дні разом із пасажирами та на нього все одно складуть протокол, в цей час поліцейські вимкнули бодікамеру, працівники поліції його залякували, він розхвилювався за себе і за пасажирів, працівник поліції Бойко сказав, що простіше для нього відмовитись від огляду і вони відпустять його із пасажирами до дому. Зазначив, що працівники поліції не повідомили, що відмова від огляду є підставою для відповідальності, він про це не знав, біля лікарні на камеру відмовився від огляду, сказав «Так», на нього склали протокол, привезли назад на автостанцію до автомобіля і сказали «Сідай, можеш їхати до дому», він сів у автомобіль та поїхав до дому. Просив суд провадження у справі щодо нього закрити, зауважив, що інші протоколи щодо нього працівники поліції не складали.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Хміля В.М. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та допиту в судовому засіданні працівників поліції, які складали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.
Своє клопотання адвокат Хміль В.М. мотивував тим, що до матеріалів справи працівниками поліції долучено 4 відеозаписи з портативних відеореєстраторів (боді-камер), на яких фрагментарно зафіксовано перебіг подій, що призвів до складання спірного протоколу. 

Зокрема, відео запис підназвою «NOR_0000000_000009_20260301_000839_0200» (тривалість 00:03:09). 
На вищевказаному записі зафіксовано, як після перевірки чинності полісу страхування, працівник поліції питає у ОСОБА_1 , чи є в машині заборонені предмети або речі, на що ОСОБА_1 відповідає, що немає. Після цього, поліцейський питає у ОСОБА_1 , чи вживав він наркотичні засоби або речовини, на що ОСОБА_1 відповідає, що не вживав. 
Згодом поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікарні, на що ОСОБА_1 без вагань та заперечень погоджується. Діалог виглядає наступним чином (дослівно): ПОЛІЦЕЙСЬКИЙ: Тест на стан наркотичного сп`яніння пройдете в лікарні? ОСОБА_2 : Можу, да, я нічого не вживав. 
Після цього поліцейський повторно перепитує у ОСОБА_1 , чи точно він нічого не вживав, на що останній знову підтверджує, що наркотичні засоби не вживав і не вживає. На цьому відеозапис завершується. 
При цьому, жоден з поліцейських взагалі не повідомляв ОСОБА_1 про наявність у нього будь-яких ознак сп`яніння, зокрема наркотичного. ОСОБА_1 одразу бзапропоновано пройти огляд в лікарні, без найменшого пояснення причин для цього. 
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Однак, всупереч вимогам Інструкції № 1452/735, поліцейськими навіть не повідомлено ОСОБА_1 про наявність підстав вважати, що він перебуває у стані сп`яніння. 
Поряд із цим, відеозйомка з портативних відеореєстраторів (боді-камер) поліцейських під час спілкування з ОСОБА_1 здійснювалася фрагментарно та з порушенням законодавчо встановленої вимоги до безперервності, оскільки поліцейські періодично вимикали відеореєстратори, що підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами. 
Згідно із пунктом 3 розділу І Інструкції № 1026 портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Згідно із пунктом 4 розділу ІІ Інструкції № 1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. 
Згідно із пунктом 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/ або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
Згідно із пунктом 1 розділу VІ Інструкції № 1026 під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. 
Вищевказані положення Інструкції № 1026 грубо порушені працівниками поліції, які складали адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , що свідчить про неповноту наданої до суду інформації. 
Під час вимкнення відеокамер працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 , що потрібно відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння на камеру, якщо цього не зробить, то буде для нього гірше та поліцейські будуть здійснювати адміністративне затримання на троє суток. Після цього, поліцейські фактично примусили ОСОБА_1 сказати на камеру, що він відмовляється від проходження огляду. Вказане підтверджується, зокрема, відеозаписом під назвою «NOR_0000000_000004_20260301_002155_0369» (тривалість 00:00:44), на якому поліцейський просить ОСОБА_1 представитися, а потім озвучити про відмову від проходження огляду. 
Жодних інших подій чи обставин, котрі передували цьому, на даному відео не зафіксовано. Що відбувалося надалі – також не відомо, оскільки зйомка повторно зупинилася. Дане відео виглядає штучно створеним, триває всього 44 секунди, очевидно є «зрежисованим» працівниками поліції, та не може братися до уваги в якості доказу винуватості ОСОБА_1 . 
Окрім того, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виписане поліцейським на ОСОБА_1 та датоване 01.03.2026 року із зазначенням часу 00 год. 18 хв. 
Згідно із вищенаведеним відеозаписом під назвою «NOR_0000000_000004_20260301_002155_0369» дату та час вказано 01.03.2026 00 год. 22 хв., проте в даному направлені вже було зазначено, що ОСОБА_3 від огляду на стан сп`яніння відмовився. Направлення виписане та складене «заднім числом». 
Тобто це ще раз доводить, що працівниками поліції вчинено на ОСОБА_1 психологічний примус,що суперечить принципам законності, поваги до особи та ст. 3 Закону «Про Національну поліцію». 
Після оформлення спірного протоколу ОСОБА_1 отримав від працівників поліції тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом та продовжив рух на своєму автомобілі. 
Вказаними діями працівники поліції по суті підтвердили, що у них не було жодних підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
З огляду на таке, сам факт складання працівниками поліції Протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603226 від 01.03.2026 року є протиправним, а викладені у ньому обставини не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами.
З урахуванням наведених обставин адвокат Хміль В.М. просив закрити провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу та події цього правопорушення.
Допитаний судом свідок ОСОБА_4 , викликаний за клопотанням сторони захисту, показав, що він працює інспектором СРПП ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області із 2021 року, 28.02.2026 він та інший поліцейський Бойко зупинили автомобіль під керуванням водія ОСОБА_3 , причиною зупинки стала технічна несправність транспортного засобу, ОСОБА_3 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в Жашківській БПЛ, під час руху від місця зупинки до лікарні нагрудні камери не працювали, ОСОБА_3 не відсторонили від керування транспортним засобом, відмовся від огляду Кравчук біля лікарні де і складався протокол. Причину вимкнення нагрудних відеокамер суду пояснити не зміг.
Дослідивши матеріали адміністративного протоколу та долучені до нього докази, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов таких висновків.
До матеріалів справи працівниками поліції долучено 4 відеофайли перші два із яких «NOR_0000000_000009_20260228_235839_0199»
«NOR_0000000_000009_20260301_000839_0200» є безперервними, другий файл закінчується о 00:18:48, третій відеофайл «NOR_0000000_000004_20260301_002155_0369» (тривалість 00:00:44) розпочинається о 00:21:56, тобто через 3 хв після завершення другого, саме на цьому відеофайлі ОСОБА_1 називає своє прізвище, ім`я та по батькові і відмовляється від проходження огляду, при цьому на відеофайлі зображена інша локація ніж та де відбулась зупинка водія ОСОБА_1 .
Суд виснував, що працівники поліції доставили ОСОБА_1 до Жашківської БПЛ для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак той через три хвилини після надання згоди на проходження огляду та вже прибувши до медичного закладу під відеозапис відмовляється від огляду.
Зазначені обставини можуть свідчити про правдивість показань ОСОБА_1 про тиск на нього з боку працівників поліції для відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Четвертий відеофайл NOR_0000000_000004_20260301_003322_0370 розпочинається о 00:33:47, тобто через 12 хв. після завершення третього, на цьому відеофайлі ОСОБА_1 отримує протокол та під диктовку працівника поліції його заповнює.
Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).
Наведені обставини свідчать про грубе порушення працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог зазначеної інструкцій щодо безперервної відеозйомки, а надані суду відеофайли не є належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Тобто, суд визнає слушними доводи сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До матеріалів справи як доказ винуватості ОСОБА_1 долучено рапорт оперативного чергового від 01.03.2026, із якого вбачається, що 01.03.2026 о 00:41 в м. Жашків по вул. Захисників України ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (а.с. 2).
Однак, зазначений рапорт суперечить протоколу серії ЕПР1 № 603226 від 01.03.2026, згідно із яким ОСОБА_1 інкримінується, що він 28.02.2026 о 23 годині 55 хвилин в м. Жашків по вул. Захисників України керував транспортним засобом Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а тому не є належним доказом у цій справі.
Інші належні, достатні та допустимі докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із критеріїв, що підлягає врахуванню при оцінці правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, є, серед іншого, добросовісність дій суб`єкта владних повноважень, а також те, чи реалізовано владні повноваження саме з тією метою, що визначена законом. 
Попри те, що формально положення КАС України не є застосовними у межах розгляду справ за ст. 130 КУпАП, однак це не нівелює необхідності перевірки того, чи використовує суб`єкт владних повноважень свої повноваження із дотриманням критерію добросовісності та дотримання мети реалізації владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про Національну поліцію» діяльність поліції здійснюється в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямована на задоволення їхніх потреб.
Згідно із пунктами 1, 2 та 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Суд також нагадує, що в силу висновків ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та «Лучанінова проти України» провадження у справі про адміністративні правопорушення є «кримінальним провадженням» для цілей ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ), а отже винуватість особи має бути доведена зібраними державним органом доказами за стандартом «поза розумним сумнівом». 
Про «кримінальний характер» даного провадження в світлі ЄКПЛ свідчить і тяжкість санкцій, що можуть бути застосовані до особи згідно статті 130 КУпАП, зокрема позбавлення спеціального права (права керування транспортним засобом), що є аналогічним одному з видів покарань, передбачених Кримінальним кодексом України, а також застосування штрафу в сумі, яка відповідає сумам штрафів, передбачених КК України за окремі види кримінальних правопорушень. 
Заразом, згідно зі статтею 6 ЄКПЛ кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Водночас загальноприйнятним у кримінальному провадженні є стандарт доказування винуватості особи «поза розумним сумнівом».
Щодо стандарту доказування «поза розумним сумнівом означає» у постанові Касаційного кримінального суду у складі ВС від 21 січня 2020 року у справі №754/17019/17 було наведено такий правовий висновок: цей стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Однак досліджені судом докази, не доводять винуватість особи за стандартом «поза розумним сумнівом», що зумовлює закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
У даному випадку обов`язок доведення вини покладається на орган, уповноважений складати протоколи про адміністративні правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи якій інкриміноване вчинення такого порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом уповноваженим на складання протоколу за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, для їх скерування на розгляд до суду.
Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
За таких обставин, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття провадження в справі судовий збір не стягується.
Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, ч. 1 ст. 130, 245, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області.

Суддя Т. І. Защитинська