ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/832/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В. 
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників учасників у справі про неплатоспроможність:
Від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» - адвокат Гофман О.Є.
Керуючий реструктуризацією – арбітражний керуючий Пляка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження, суддя суду першої інстанції Давченко Т.М., м. Миколаїв, повний текст ухвали складено та підписано 24.02.2026
у справі №915/832/24
за заявою боржника  ОСОБА_2 
кредитори:
1) ОСОБА_1 
2) Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» 
керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Пляка С.В.
про неплатоспроможність, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою від 25.06.2024 про неплатоспроможність боржника – фізичної особи. Заявник, посилаючись на положення ст. 115 КУзПБ, просив відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, призначити керуючим реструктуризацією боргів арбітражного керуючого Пляку Сергія Валерійовича.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Пляку Сергія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 465 від 15.03.2013). 
05.11.2024 за результатами попереднього засідання судом винесено ухвалу Господарського суду Миколаївської області, якою визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для ОСОБА_2 та призначено судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/ про закриття провадження на 17.12.2024. За даною ухвалою до реєстру вимог кредиторів боржника належить включити визнані судом вимоги, а саме:
- позачергові вимоги (судовий збір): 1) АТ «Ощадбанк» - 6 056,00 грн;
- вимоги другої черги:
1) ОСОБА_1 – 100 000,00 грн.
2) АТ «Ощадбанк» - 2 076 859,25 грн;
- вимоги третьої черги:
1) АТ «Ощадбанк» – 19 668,47 грн.
Цією ж ухвалою зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника провести збори кредиторів та надати до суду рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом та прийняте відповідно до вимог ч. 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства. Окрім цього, судом зобов`язано керуючого реструктуризацією завчасно до судового засідання надати суду звіт про процедуру реструктуризацію боргів боржника з підтверджуючими документами.
04.12.2024 за вх. № 15302/24 до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання керуючого реструктуризацією від 03.12.2024 вих. № 02-01/399 про визнання фізичної особи ОСОБА_2 банкрутом та відкриття процедури погашення боргів на підставі ч.11ст. 126 КУзПБ у зв`язку з неподанням до суду протягом 3-х місячного строку з дня відкриття провадження у справі погодженого плану реструктуризації боргів боржника. 
Аналогічне клопотання 04.12.2024 (вх.. № 15303/24) надійшло й від боржника. 
Також, 04.12.2024 за вх.. № 15304/24 до Господарського суду Одеської області від керуючого реструктуризацією надійшло клопотання про закриття провадження, подане ним на виконання рішення загальних зборів кредиторів від 28.11.2024.
13.12.2024 за вх. № 15789/24 до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання АТ “Ощадбанк” б/н від 13.12.2024 про закриття провадження у справі на підставі ч.7 ст.123 КУзПБ (недостовірні відомості у деклараціях та відсутність схваленого кредиторами плану реструктуризації).

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 закрито провадження у справі № 915/832/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ); припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Пляки Сергія Валерійовича (свідоцтво № 465 від 15.03.2013); залишено без розгляду клопотання керуючого реструктуризацією від 03.12.2024 вих. № 02-01/399 про визнання фізичної особи ОСОБА_2 банкрутом та відкриття процедури погашення боргів (вх. № 15302/24 від 04.12.2024) та клопотання боржника про визнання банкрутом (вх. № 15303/24 від 04.12.2024).
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що проаналізувавши процесуальну поведінку боржника, зважаючи на обставину надання боржником неповної інформації, можна дійти до висновку про недобросовісність виконання боржником своїх обов`язків, що є підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24.
Апелянт вказала, що ОСОБА_3 з моменту звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність демонстрував добросовісну та відкриту поведінку, спрямовану на досягнення мети процедури — відновлення своєї платоспроможності та розрахунку з кредиторами.
Апелянт зазначила, що у даній справі Боржник самостійно звернувся до суду і з заявою про відкриття провадження, повністю розкривши інформацію про наявних кредиторів та розмір заборгованості. Такі дії не можуть бути кваліфіковані як такі, що вчинені на шкоду кредиторам. Навпаки, вони спрямовані на врегулювання боргових зобов?язань у правовому полі, що відповідає інтересам усіх кредиторів.
Апелянт також зазначила, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що Боржник вчиняв дії, спрямовані на приховування майна, його перереєстрацію на третіх осіб або інші дії з метою ухилення від виконання зобов?язань перед кредиторами. Наявність у членів сім?ї Боржника власного майна (як-от квартира батька) або отримання ними доходів (стипендія сина, заробітна плата дружини) не є доказом недобросовісності Боржника, оскільки він не зобов?'язаний відповідати за зобов?язаннями інших осіб, а їхнє майно не входить до ліквідаційної маси у його справі.
На думку апелянта, суд першої інстанції, виявивши неповноту звіту керуючого, мав би скористатися своїми контрольними повноваженнями та витребувати у керуючого докази, на яких грунтуються його висновки; зобов?язати керуючого провести додаткову перевірку; надати боржнику можливість надати пояснення щодо виявлених розбіжностей. Однак суд цього не зробив, одразу закривши провадження, що суперечить принципу судового контролю.
Крім того, апелянт вказав, що суд першої інстанції фактично беззастережно прийняв доводи А Т "Ощадбанк", викладені у клопотанні про закриття провадження, не перевіривши їх належним чином та не надавши боржнику можливості спростувати ці доводи.
Апелянт послався на те, що закриваючи провадження за ініціативою одного кредитора (АТ "Ощадбанк"), суд фактично проігнорував інтереси іншого кредитора ( ОСОБА_1 ), яка має легітимні очікування на отримання задоволення своїх вимог у межах процедури банкрутства. Після закриття провадження ОСОБА_1 втрачає можливість отримати борг у процедурі, яка гарантує пропорційний та справедливий розподіл коштів, і змушена буде знову звертатися до позовного провадження або виконавчої служби, що є менш ефективним.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 у справі №915/832/24 повністю та направити справу № 915/832/24 до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду на стадії процедури реструктуризації боргів фізичної особи.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24.
АТ «Ощадбанк» вказало, що суто формальне виконання ОСОБА_4 свого процесуального обов`язку з подання виправлених декларацій, без відображення у деклараціях реального майнового стану членів сім?ї Боржника, жодним чином не свідчить про його добросовісну поведінку як особи, що заявила про свою неплатоспроможність.
Банк зазначив, що ОСОБА_1 помилково розцінив сам факт ініціювання Боржником щодо себе провадження у справі про неплатоспроможність та розкриття інформації про кредиторів, як достатню умову вважати поведінку Боржника добросовісною, при тому, що провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи не може бути ініційоване ніким іншим, крім особи-боржника, а розкриття інформації про всіх кредиторів та розмір заборгованості перед ними є необхідною умовою для звернення до суду з заявою про неплатоспроможність.
Банк вказав, що боржник, як учасник справи, мав об?єктивну можливість бути обізнаним про доходи членів своєї родини, однак необхідні відомості до декларації не вніс. При цьому внесення достовірних даних до декларацій є обов?язком Боржника, а відповідальність за невиконання такого обов?язку не може бути покладена на арбітражного керуючого, у зв?язку з недоліками у роботі останнього.
Крім того, банк зазначив, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції, тобто у строк понад рік з моменту надходження клопотань арбітражного керуючого (на виконання рішення зборів кредиторів) та АТ «Ощадбанк» про закриття провадження у справі, будь-яких заперечень на вказані клопотання від Боржника та/або кредитора ОСОБА_1 до суду не надходило.
Керуючись викладеним вище, АТ «Ощадбанк» просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі Nє915/832/24 - залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №915/832/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/832/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/832/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/832/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 22.04.2026; призначено справу №915/832/24 до розгляду на 07.05.2026 о 12:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
07.05.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням на території м. Одеси повітряної тривоги.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 вирішено розглянути справу №915/832/24 у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; призначено справу №915/832/24 до розгляду на 04.06.2026 о 14:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
04.06.2026 у судовому засіданні прийняв участь представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» - адвокат Гофман О.Є. та керуючий реструктуризацією – арбітражний керуючий Пляка С.В.
Представники інших учасників справи у судове засідання не з?явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2026, призначено справу №915/832/24 до розгляду на 04.06.2026 о 14:00, була отримана в електронному кабінеті боржником – 07.05.2026.
Крім того, копія даної ухвали направлялася засобами поштового в`язку на адресу апелянтки та була отримана останньою 12.05.2026.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 04.06.2026, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24 по суті, не дивлячись на відсутність представників окремих учасників у справі про неплатоспроможність, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.
ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою від 25.06.2024 про неплатоспроможність боржника – фізичної особи. Заявник, посилаючись на положення ст. 115 КУзПБ, просив відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, призначити керуючим реструктуризацією боргів арбітражного керуючого Пляку Сергія Валерійовича.
В обґрунтування заявниця указує, що станом на дату звернення до суду має заборгованість у сумі 3726522,94 грн перед АТ КБ “ПриватБанк”, АТ “Державний ощадний банк України”, ТОВ “ФК “Паріс” та Кредитною спілкою “Надія”.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.08.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Пляку Сергія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 465 від 15.03.2013). 
З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, Господарським судом Миколаївської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідне повідомлення опубліковане 08.08.2024 на офіційному сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення № 73801.
16.10.2024 за вх. № 12459/24 до Господарського суду Миколаївської області надійшов звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій ОСОБА_2 , зі змісту якого вбачається, що боржником до декларацій 2021, 2022, 2023 та 2024 року внесено недостовірні дані. 
21.10.2024 за вх. № 12728/24 боржник надав до Господарського суду Миколаївської області виправлені декларації.
Впродовж строку, визначеного для заявлення грошових вимог, до Господарського суду Миколаївської області та керуючого реструктуризацією надійшли заяви:
1) ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника у сумі 100000,00 грн;
2) Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” в особі філії – Миколаївського обласного управління АТ “Ощадбанк” про визнання грошових вимог до боржника у загальному розмірі 2096527,72 грн
Боржник заперечень проти заявлених вимог не висловив.
Керуючим реструктуризацією було розглянуто вимоги та надано суду відповідні повідомлення про результати розгляду.
Ухвалами Господарського суду Миколаївської області, постановленими 05.11.2024, визнано грошові вимоги ОСОБА_1 у розмірі 100 000,00 грн та АТ “Ощадбанк” у розмірі 2 096 527,72 грн, та зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника включити визнані вимоги та понесені витрати по сплаті судового збору за подання заяви про грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів боржника.
05.11.2024 за результатами попереднього засідання Господарським судом Миколаївської області винесено ухвалу, якою визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для ОСОБА_2 , та призначено судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/ про закриття провадження на 17.12.2024. За даною ухвалою до реєстру вимог кредиторів боржника належить включити визнані судом вимоги, а саме:
- позачергові вимоги (судовий збір): 1) АТ «Ощадбанк» - 6 056,00 грн;
- вимоги другої черги:
1) ОСОБА_1 – 100 000,00 грн.
2) АТ «Ощадбанк» - 2 076 859,25 грн;
- вимоги третьої черги:
1) АТ «Ощадбанк» – 19 668,47 грн.
Цією ж ухвалою зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника провести збори кредиторів та надати до суду рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом та прийняте відповідно до вимог ч. 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства. Окрім цього, судом зобов`язано керуючого реструктуризацією завчасно до судового засідання надати суду звіт про процедуру реструктуризацію боргів боржника з підтверджуючими документами.
04.12.2024 за вх. № 15302/24 до Господарського суду Миколаївської області надійшло клопотання керуючого реструктуризацією від 03.12.2024 вих. № 02-01/399 про визнання фізичної особи ОСОБА_2 банкрутом та відкриття процедури погашення боргів на підставі ч.11ст. 126 КУзПБ у зв`язку з неподанням до суду протягом 3-х місячного строку з дня відкриття провадження у справі погодженого плану реструктуризації боргів боржника. 
Аналогічне клопотання 04.12.2024 (вх.. № 15303/24) надійшло й від боржника
Також, 04.12.2024 за вх.. № 15304/24 до Господарського суду Миколаївської області від керуючого реструктуризацією надійшло клопотання про закриття провадження, подане ним на виконання рішення загальних зборів кредиторів від 28.11.2024.
13.12.2024 за вх. № 15789/24 до Господарського суду Миколаївської області надійшло клопотання АТ “Ощадбанк” б/н від 13.12.2024 про закриття провадження у справі на підставі ч.7 ст.123 КУзПБ (недостовірні відомості у деклараціях та відсутність схваленого кредиторами плану реструктуризації).
Банком встановлено, що у деклараціях не відображено статус ФОП батька боржника, не відображено сукупний дохід членів сім`ї Боржника (при тому, що згідно даних податкового органу дружина Боржника – ОСОБА_5 з 16.05.2022 отримує дохід у вигляді заробітної плати, ОСОБА_6 – син Боржника з квітня 2021 року отримує стипендію, батько Боржника – ОСОБА_7 є пенсіонером, до травня 2024 року отримував пенсійні виплати через установи АТ «Ощадбанк», мати боржника – ОСОБА_8 до 2017 року також мала рахунок в АТ «Ощадбанк» для пенсійних виплат, тобто є пенсіонеркою за віком).
Також банк зауважив, що у деклараціях не відображено фінансові зобов`язання членів сім`ї Боржника, а саме: дружини та батька Боржника, зокрема борги перед АТ «Ощадбанк», як не зазначено й відомості про майно дружини Боржника, передане в іпотеку/заставу, зокрема АТ «Ощадбанк» (домоволодіння, що складається з двох житлових будинків та земельна ділянка площею 441 кв. м, які знаходиться по АДРЕСА_1 . Крім цього у деклараціях не відображено наявність у дружини Боржника земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (предмет іпотеки Банка).
Також банк звернув увагу, що у деклараціях невірно вказано дату народження батька Боржника ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість вірного ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Окрім зазначеного банк звернув увагу, що у розділі «Інші грошові витрати» Боржник, спираючись на довідки про доходи від роботодавця за 2021-2024 роки зазначає суми, сплачені за виконавчими документами: у 2021 році - 61 488,46 грн, у 2022 році – 16 588,10 грн, у 2023 році – 77 368,23 грн, у 2024 році – 60 304,12 грн, однак розділ «перелік фінансових зобов`язань боржника» у 2021 році - 3 726 522,94 грн, у 2022 – 2024 роках - 3 826 522,94 грн, тобто з 2022 року включено борг перед ОСОБА_1 , а суми погашень за виконавчими документами не враховано при визначенні розміру фінансових зобов`язань.
Також банк вважав недостовірними відомості про доходи боржника зважаючи на інформацію Державної прикордонної служби щодо перетину кордону боржника та його родини.
Наведені обставини, на думку кредитора, можуть свідчити про приховування Боржником свого дійсного майнового стану.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Ч. 6 ст. 12 ГПК України передбачено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Із введенням в дію КУзПБ запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.
Неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).
З пояснювальної записки до проекту КУзПБ вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.
Тому призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.
Також у преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
За таким підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.
З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 КУзПБ) Верховний Суд зауважив, що цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.
Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20.
Отже, процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.
Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ.
Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Частиною 2 статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника. 
Про введення процедури реструктуризації боргів боржника господарським суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника (частина 5 статті 119 КУзПБ).
Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ). 
Ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів фізичної особи - боржника, господарський суд зобов`язаний перевірити наявність визначених частиною 7 статті 123 КУзПБ підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи з власної ініціативи суду, надати таким обставинам належну юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. А за тим, врахувавши обставини, що свідчать про добросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи, господарський суд вирішує питання щодо подальшого руху справи.
Згідно з пунктом 1 частини 7 статті 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, зокрема, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 зауважив, що розширене коло ініціаторів застосування частини 7 статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.
Враховуючи, що основним призначенням частини 7 статті 123 КУзПБ є припинення реабілітації очевидно недобросовісного боржника та можливість її застосування з власної ініціативи суду, господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за цією нормою, тому з власної ініціативи, зокрема розглядаючи інформацію керуючого реструктуризацією про результати перевірки майнового стану боржника або вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. 
Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи, підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
Досліджуючи наявність визначених частиною 7 статті 123 КУзПБ підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, колегія суддів зазначає таке.
Задля ефективної реалізації боржником права на реабілітацію добросовісного боржника КУзПБ передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.
Поряд із загальним правовим статусом арбітражного керуючого, закріпленим у статті 12 КУзПБ, деякі його аспекти у справах про неплатоспроможність фізичних осіб конкретизовано статтею 114 КУзПБ, а особливості механізму реалізації - у інших нормах Книги четвертої цього Кодексу.
Згідно зі статтею 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати інформацію і документи, що містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; здійснювати огляд майна боржника. Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний організувати виявлення та складання опису майна боржника.
Своєчасне та належне виконання арбітражним керуючим завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг.
Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для розкриття перед судом і кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Вона повинна відповідати принципам повноти та достовірності.
Згідно ч.5 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.
До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
У даній справі боржник при зверненні до суду першої інстанції із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на виконання приписів КУзПБ надав декларації про доходи за 2021-2024 роки (том 1 а.с. 59-106)).
На підставі ч. 3 ст. 122 КУзПБ керуючим реструктуризацією проведено перевірку декларацій про майновий стан боржника за 2021-2024 р.р. та складено звіт про результати перевірки, який сформовано в системі Електронний суд 15.10.2024 та зареєстрований судом 16.10.2024 за вх.. № 12459/24 (том 1 а.с. 231-234).
Згідно указаного звіту в результаті перевірки відомостей, вказаних боржником у деклараціях про майновий стан керуючий реструктуризацією встановив, що боржником внесено недостовірні відомості до декларацій. Зокрема арбітражним керуючим встановлено не внесення до декларацій вимоги кредитора ОСОБА_1 на суму 100 000,00 грн.
21.10.2024 боржник подав суду першої інстанції уточнюючі декларації, які зареєстровані за вх. № 12728/24 (том 2 а.с. 1-49), до яких внесені кредиторські вимоги на 100 000,00 грн.
Звіту керуючого реструктуризацією про перевірку виправлених декларацій матеріали справи не містять. Проте законодавство не передбачає перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила, що боржником як у первинних так і у виправлених деклараціях про доходи зазначена неповна інформація та недостовірна інформація, зокрема щодо доходів членів родини, адже матеріали справи містять відомості ГУ ДПС у Миколаївській області вих.. № 7919/5/14-29-12-01-02 від 16.08.2024 (вх.. № 10032/24 від 21.08.2024) щодо доходів боржника та членів його родини, надані на вимогу суду першої інстанції (том 1 а.с. 173-183). Згідно даних податкового органу дружина боржника – ОСОБА_5 отримувала дохід у вигляді заробітної плати та соціальних виплат (за 2022 рік у сумі 67 968,44 грн, за 2023 рік у сумі – 117 530,25 грн), ОСОБА_6 – син боржника отримував стипендію та соціальні виплати (за 2021 рік у сумі – 15 711,84 грн, за 2022 рік у сумі – 9 216,16 грн, за 2023 рік у сумі 6 388,68 грн).
Однак, вказане не відображене у деклараціях про боржника та не вказане керуючим реструктуризацією у висновку звіту про перевірку декларацій.
Попри наявність можливості виправити такий недолік, боржник цього не зробив, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дані обставини не свідчать про добросовісність боржника у доведенні своєї неплатоспроможності.
На переконання колегії суддів, суто формальне виконання ОСОБА_4 свого процесуального обов`язку з подання виправлених декларацій, без відображення у деклараціях реального майнового стану членів сім?ї Боржника, жодним чином не свідчить про його добросовісну поведінку як особи, що заявила про свою неплатоспроможність.
Крім того, у звіті про перевірку декларацій арбітражний керуючий вказував, що згідно інформаційної довідки №399281914 від 15.10.2024 за батьком боржника зареєстровано нерухоме майно – квартира, трикімнатна, за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 02.01.2003. Однак зазначене майно не відображене у деклараціях про боржника та не вказане керуючим реструктуризацією у висновку звіту про перевірку декларацій як допущений недолік з боку боржника.
Дані обставини свідчать про те, що Звіт керуючого реструктуризацією про перевірку декларацій боржника є неповним, необґрунтованим та не підтверджений доказами.
Як вбачається із приписів п.11 ч.2 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається, у тому числі, декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.
Згідно ч.5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, за який подається декларація.
Згідно з положеннями частини 5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.
Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.
Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.
Кодексом України з процедур банкрутства, наказом Міністерства юстиції України від 18.02.2020 №593/5 "Про порядок подання арбітражними керуючими обов`язкових відомостей (інформації)" не передбачено імперативних норм щодо встановленої форми подання керуючим реструктуризацією звіту за результатами перевірки декларації боржника у справі про неплатоспроможність.
Отже, звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації боржника за своєю суттю відображає зміст встановлених при відповідній перевірці обставин. 
При цьому, допустивши виявлення нових відомостей щодо майнового стану боржника, які останнім не були зазначені, або їх неточності, керуючий реструктуризацією, в силу вимог Кодексу України з процедур банкрутства, повідомляє боржника за результатами проведеної перевірки вказаних обставин.
Керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення керуючим реструктуризацією неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк, встановлений законом.
Якщо боржник не скористався наданим йому правом усунути недоліки поданих ним декларацій, виявлені за наслідками їх перевірки арбітражним керуючим, наступають наслідки, визначені п.1 ч.7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства.
Закон не передбачає перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.
Частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, яка містить назву "Наслідки затвердження плану реструктуризації боргів боржника" передбачено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо встановить зокрема, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами.
За змістом частини 2 наведеної статті основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
Отже, Кодексом України з процедур банкрутства за результатами встановленого факту невідповідності інформації або її неточності у декларації про майновий стан боржника у випадку їх неусунення впродовж встановленого законодавством строку на стадії реструктуризації боргів боржника передбачено наявність підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
При цьому, певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.
За змістом пункту 1 частини 7 наведеної вище статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства у разі встановлення обставин зазначення боржником у декларації про майновий стан неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника, та членів його сім`ї, ці недоліки можуть бути усунуті упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації шляхом надання суду виправленої декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника, та членів його сім`ї.
Аналіз наведеної правової норми свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про банкрутство фізичної особи: боржник подає суду декларації; керуючий реструктуризацією перевіряє декларації надані боржником та виявляє чи наявна у деклараціях поданих боржником неповна та/або недостовірна інформація; боржник отримує звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій; боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки його декларації має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 також зауважила, що Кодекс України з процедур банкрутства містить низку процесуальних запобіжників задля спонукання боржника до належного виконання обов`язків та уникнення недобросовісного використання судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
При цьому п.1 ч.7 ст.123 КУзПБ розмежовує такі поняття як "неповна" та "недостовірна" інформація, зазначення якої має безумовний наслідок для боржника у вигляді закриття провадження у справі.
Верховний Суд у зазначеній постанові звернув увагу на те, що положення ст.123 КУзПБ є безумовним заходом відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачають альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом. До того ж, розширене коло ініціаторів застосування ч.7 ст.123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.
Суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за ч.7 ст.123 КУзПБ, тому з власної ініціативи зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності, є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності). Тож, на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.
Аналогічний за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20.
За змістом наведених положень КУзПБ та згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його можливостей і намірів щодо розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб, а також може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
З огляду на викладене вище, беручи до уваги процесуальну поведінку боржника, зважаючи на обставину надання боржником неповної інформації, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про не добросовісність виконання боржником своїх обов`язків.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, зазначений висновок не можна вважати проявом надмірного формалізму, адже законодавством про банкрутство чітко прописаний механізм усунення боржником недостовірних відомостей у деклараціях про його майновий стан.
Колегія суддів також звертає увагу, що боржник не надав жодних заперечень щодо клопотання банку про закриття провадження у даній справі та не оскаржував власне ухвалу про закриття провадження, що може свідчити про те, що він погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в його діях ознак недобросовісної поведінки.
Таким чином, на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 . 
В свою чергу, закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ жодним чином не перешкоджає ОСОБА_1 стягнути з боржника заборгованість в рамках виконавчого провадження. Тобто закриття провадження у даній справі жодним чином не впливає на факт наявності заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 .

Як встановлено вище, доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів, та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24 за результатами її апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 про закриття провадження у справі №915/832/24 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про затвердження плану санації у справі про банкрутство, ухвали про затвердження плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).
Повний текст постанови складено та підписано 09.06.2026.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран