Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.06.2026  	Справа №607/26531/25 Провадження №2/607/1159/2026	

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого - судді Герчаківської О. Я., 
з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 , разом їх своїм другим чоловіком ОСОБА_3 .
09 березня 2023 року раптово помирає ОСОБА_3 . 
08 листопада 2025 року позивачу зателефонував племінник ОСОБА_4 та повідомив про заповіт ОСОБА_3 від 28 травня 2012 року, який він віднайшов разом із своєю дружиною ОСОБА_5 під час прибирання в садовому будинку, що в с. Великі Бірки Тернопільського району. Ознайомившись із заповітом, позивач дізнався про те, що ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) все належне йому майно.
ОСОБА_1 вважає, що його необізнаність про існування заповіту є поважною обставиною неподання заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк.
За встановлених обставин, ОСОБА_1 просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , на частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі № 607/26531/25; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 23 січня 2026 року, витребувано від Першої тернопільської державної нотаріальної контори наступну інформацію: чи заведена спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , якщо так, то надати копію такої спадкової справи; чи складалися ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 заповіти, якщо так, то надати їх копії.
09 лютого 2026 року від Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла відповідь та Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру № 84059984, №84059991 від 03 лютого 2026 року, які надіслано на виконання ухвали суду від 23 січня 2026 року.
16 червня 2026 року представник позивача – адвокат Бочан І. П. подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи інформаційного листа державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори та копії свідоцтва про смерть сестри позивача ОСОБА_6 .
У судовому засіданні, яке відбулося 25 червня 2026 року суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та розпочав розгляд справи по суті.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бочан І. П. в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав письмову заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами.
За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.
Згідно реєстраційного посвідчення від 27 грудня 1991 року Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за гр. ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі договору купівлі – продажу двохкімнатної комунальної квартири посвідченого Першою Тернопільською державною конторою 15 листопада 1991 року за реєстровим № 2-5073 та записано в реєстрову книгу за № 214 27 грудня 1991 року.
28 травня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно в рівних частках заповів ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , що стверджується заповітом, посвідченим державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Новак О. В., зареєстрований в реєстрі за № 4-1019, про що також є Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30587523 від 28 травня 2012 року.
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 78 років, про що надано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 02 червня 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер у віці 96 років, що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 09 березня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 94 роки померла ОСОБА_2 , що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 18 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яка як стверджує позивач була його матір`ю, згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого 31 травня 1978 року Львівським міським бюро ЗАГС, та дружиною спадкодавця ОСОБА_3 
09 лютого 2026 року на запит суду від Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла інформація що спадкова справі після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не заведена та Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру №84059984 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), №84059991 (заповіти/спадкові договори) від 03 лютого 2026 року, а також копія заповіту, описаного вище від 28 травня 2012 року.
За змістом листа Першої тернопільської державної нотаріальної контори № 1096/01-16 від 15 червня 2026 року, на усне звернення ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , нотаріусом рекомендовано позивачу звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Відтак проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (частина перша статті 1233 Цивільного кодексу України, далі – ЦК України).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6–1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16–ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20.
Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 підтвердив та конкретизував в контексті заповіту правовий висновок Верховного Суду України, зроблений у справі № 6-1320цс17 (постанова від 23 серпня 2017 року), щодо частини третьої статті 1272 ЦК України, який передбачає, що правила цієї правової норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність особи про існування заповіту, за умови встановлення судом цього факту, є критерієм для застосування частини третьої статті 1272 ЦК України.
Також до виниклих між сторонами правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, де зазначено, що виходячи з встановлених належним чином обставин цієї справи, - об`єктивна необізнаність про існування заповіту, яка належним чином встановлена та не спростована, є підставою для визнання судом поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
У постанові від 06 жовтня 2022 року (справа № 309/2047/20) Верховний Суд підтримав вищенаведену позицію та наголосив на тому, що факт наявності копії заповіту, зробленої з його оригіналу, а не дублікату, може бути підставою для сумнівів у тому, що позивач не знав про заповіт, але в силу вимог глави 5 ЦПК України цей сумнів сам по собі не доводить відповідний факт та може бути підставою для відповідного припущення, яке як доказ відповідно до умов частини шостої статті 81 ЦПК України не може бути застосоване. Судами попередніх інстанцій не встановлені обставини, які б однозначно спростували твердження позивача, що він знайшов копію зазначеного заповіту у 2020 році після відповідного звернення до нього нотаріуса.
В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки не був обізнаний про наявність заповіту, складеного спадкодавцем на його та ОСОБА_6 користь. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року, справа №686/5757/23, виснувала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. 
Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.
Позивач не знав, що є учасником процесу спадкування через необізнаність про заповіт спадкодавця, не є спадкоємцем жодної з черг за законом, а тому не звертався до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 . Відповідно майно, яке ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не було успадковане. Отож, відсутні спадкоємці, які зверталися із заявою про прийняття спадщини та спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, на що суд звертав увагу вище. 
За встановлених обставин, суд приходить до переконання, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Відтак позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а тому слід визначити позивачу додатковий строк у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76–78, 206, 258–268, 273, 293, 352–355 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. 

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Тернопільська міська рада, код ЄДРПОУ: 34334305, адреса місцезнаходження: вул. Листопадова, буд. 5, м. Тернопіль, 46001.
Повний текст рішення суду складено 03 липня 2026 року.
Головуючий суддя        Герчаківська О. Я.