печерський районний суд міста києва

Справа № 757/45172/24-к 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2026 Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017000000000659 від 09.03.2017 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, громадянки України, з повною вищою освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судима, - 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 прийняла Присягу працівника прокуратури, відповідно до змісту якої вона, присвячуючи свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі, урочисто присягнула неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесним, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.
Наказом прокурора АР Крим ОСОБА_6 призначено на посаду заступника прокурора м. Євпаторії Автономної Республіки Крим. Наказом Генерального прокурора України від 28.04.2011 № 525к їй присвоєно класний чин - молодший радник юстиції.
Рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 11.03.2014 № 1729-6/14, тобто всупереч установленому чинним законодавством України порядку, ОСОБА_7 призначено на посаду прокурора Автономної Республіки Крим.
За допомогою не встановлених слідством осіб ОСОБА_7 у березні 2014 року запропонувала ОСОБА_6 продовжити працювати в органах прокуратури Автономної Республіки Крим та виконувати лише розпорядження та накази, надані нею.
Нехтуючи вимогами Конституції і законів України, Присягою працівника прокуратури, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність призначення ОСОБА_7 на посаду так званого «прокурора Республіки Крим», а також незаконного проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності, посиленні окупації півострову та утворенні в АР Крим системи незаконних органів прокуратури Російської Федерації, погодилась на незаконну пропозицію про продовження роботи у складі прокуратури АРК, а згодом - Сакської міжрайонної незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, без підпорядкування Генеральній прокуратурі Україні.
Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_6 , перебуваючи у місті Саки Автономної Рекспубліки Крим на посаді старшого помічника прокурора Сакської міжрайонної прокуратури АР Крим, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні - серпні 2014 року, більш точну дату не встановлено, погодилась на призначення її на посаду старшого помічника прокурора Сакської міжрайонної незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, виконувала вказівки і розпорядження так званих керівників зазначеної прокуратури Республіки Крим.
Зокрема, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи стаж роботи в органах прокуратури, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, перебуваючи в приміщенні так званого «Сакського районного суду Республіки Крим» по вул. Леніна буд. 19, м. Саки Республіки Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, 06.02.2015, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяла участь як сторона державний обвинувач - старший помічник Сакського міжрайонного прокурора незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, у справі № 1-109/2015, та висловила позицію щодо прийняття «судом» рішення російською мовою та відповідно до російського законодавства, чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової та правоохоронної системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації, що призвело до забезпечення належного функціонування незаконно створених органів прокуратури та посилили заходи тимчасової окупації півострова. 
Також, за документами прокурорського реагування ОСОБА_6 :, а саме: апеляційного подання на постанову Євпаторійського міського суду Республіки Крим від 23.09.2016 здійснювався розгляд 06.12.2016 Верховним Судом Республіки Крим у справі №22-3544/2016; апеляційного подання на вирок Євпаторійського міського суду Республіки Крим від 02.12.2015 здійснювався розгляд 17.05.2016 Верховним Судом Республіки Крим у справі № 22-1237/2016, апеляційного подання на постанову Євпаторійського міського суду Республіки Крим від 21.12.2017 здійснювався розгляд 27.02.2018 Верховним Судом Республіки Крим у справі №22-465/2018.
Допомога ОСОБА_6 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів прокуратури російської федерації та на території АР Крим призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, завдяки чому окупація триває. 
В судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_6 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст. 323 КПК України.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження проводився за відсутності обвинуваченої ОСОБА_6 (in absentia), яка показань суду не надала, що відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до ухвали суду від 05 травня 2025 року, вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України.
Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_6 на судові засідання до Печерського районного суду м. Києва, а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались судом відповідно до вимог ст. 323 КПК України, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр» та внесенням інформації на офіційному веб-сайті суду. В жодне судове засідання обвинувачена ОСОБА_6 не з`явилась, про причини неявки до суду не повідомила.
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_6 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачена над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді не бажає, а так само свідчать про її наміри ухилення від кримінальної відповідальності.
В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_6 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Захисник у судовому засіданні просив виправдати обвинувачену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч. 1 ст.111 КК України, у зв`язку з недоведеністю того, що в її діях є склад даного кримінального правопорушення. Адвокат також зазначив, що причетність ОСОБА_6 до злочину, а також її вина у ньому не доведені прокурором належними та допустими доказами поза розумним сумнівом. 
Суд, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, за вищевикладених фактичних обставин, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, а саме:
- довідкою Департаменту кадрової роботи та державної служби Прокуратури АР Крим від 26.05.2016 (т.1 а.с. 182-183), відповідно до якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Єнакієве, Донецької області, адреса проживання
АДРЕСА_1 , працює з квітня 2003 року в органах прокуратури АР Крим, а з жовтня 2010 - на посаді заступника прокурора м. Євпаторії Автономної Республіки Крим по 01.12.2014;
- копією наказу Генерального прокурора України ОСОБА_8 від 01.12.2014 №13дк відповідно до якого ОСОБА_6 звільнена з посади з позбавленням класного чину, за порушення «Присяги працівника прокуратури» (т.1 а.с. 184-236);
- рапортом ст. о/у в ОВС УСР в Київській області ДСР НП України від 18.09.2024, зареєстрований в ІТС «Інформаційний портал НП України» №257, відповідно до якого отримана достовірна інформація про те, що ОСОБА_6 - колишній заступник прокурора м. Євпаторія АР Крим, всупереч вимогам законодавства України, порушуючи присягу працівника прокуратури України, після анексії рф Кримського півострова з 2014 пішла служити у незаконно створену прокуратуру незаконно створеної «Республіки Крим» та виконувати вказівки і розпорядження так званих керівників зазначеної прокуратури (т.2 а.с. 2);
- матеріалами УСР в Київській області ДСР НП України, де серед іншого зазначено, що ОСОБА_6 , усвідомлено перейшовши на бік ворога, в 2014 році, точна дата не встановлена, пішла служити у незаконно створену прокуратуру м. Євпаторії на посаду помічника прокурора, а в подальшому, згідно змісту наявних судових рішень у 2016, 2018 роках ОСОБА_6 працювала на посаді старшого помічника прокурора м. Євпаторії (т.2 а.с. 3-20);
- даними протоколу огляду від 19.06.2017 з додатком до нього (т.1 а.с. 180-181), відповідно до якого на підставі доручення слідчого головний інспектор відділу моніторингу ДКП НП України ОСОБА_9 провів моніторинг в мережі Інтернет, який пов?язаний із гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за
веб-посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 
(Додаток 1). Подальшими діями встановлено, що можливою адресою проживання гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 ;
- даними протоколу огляду інтернет видань від 15.04.2015 з додатком (т.1 а.с. 178-179), відповідно до якого слідчий оглянув Інтернет сторінку за посиланням https://sudact.ru/regular «Судебные и нормативные акты РФ. Суды общей юрисдикции». На вказаному інформаційному порталі міститься судове рішення "Приговор №1-109/2015 от 06.02.2015 с участием государственного обвинителя - старшего помощника Сакского межрайонного прокурора ОСОБА_10 ";
- даними протоколу огляду інтернет-видань від 20.09.2024 із додатками - роздруківками сторінок сайту (т.2 а.с. 110-117), відповідно до якого прокурором оглянуто офіційний сайті російської федерації https://sudact.ru, в результаті виявлені апеляційні постанови та рішення по наступним справам, в яких ОСОБА_6 приймала участь як сторона обвинувачення або справи розглядалися згідно її постанов, а саме (за вказаними у протоколі посиланнями) містяться :
- апеляційна постанова Верховного суду «Республіки Крим»
№ 22-1237/2016 від 17.05.2016 по справі №22-1237/2016 за апеляційним поданням державного обвинувача ОСОБА_6 на вирок Євпаторійського міського суду;
- апеляційна постанова Верховного суду «Республіки Крим» №22-3544/2016 від 06.12.2016 по справі №22-3544/2016 за апеляційним поданням старшого помічника прокурора м.Євпаторії «Республіки Крим» ОСОБА_6 на постанову Євпаторійського міського суду Республіки Крим від 23.09.2016;
-апеляційна постанова Верховного суду «Республіки Крим» №22-465/2018 від 27.02.2018 по справі №22-465/2018 за апеляційним поданням старшого помічника прокурора м.Євпаторії ОСОБА_6 на постанову Євпаторійського міського суду Республіки Крим від 21.12.2017;
- листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації від 23.06.2020 (т.1 а.с. 172), відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документована паспортом громадянки України серії НОМЕР_2 , виданим 05.02.1998 Алуштинським Мв ГУМВС України в Криму. Крім того зазначено, що ст. 25 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що особа, яка постійно проживає закордоном подає заяву разом з необхідними документами для виходу з громадянства України до Міністерства закордонних справ України, дипломатичних представництв та консульських установ України; 
- копією анкети ГУДМС України в АР Крим щодо отримання громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.02.1998 паспорту громадянки України серії НОМЕР_2 , а також 10.12.2007 паспорту для виїзду закордон серії НОМЕР_3 , який дійсний до 10.12.2017 (т.2 а.с. 5-6);
- листом Адміністрації Президента України №46-01/1548 від 30.06.2017, відповідно до якого матеріали стосовно припинення громадянства України ОСОБА_6 згідно з поданою нею заявою або внаслідок втрати громадянства України на розгляд Комісії при Президенті України з питань громадянства не надходили (т.1 а.с. 170).
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав про те, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також враховано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені в ході провадження у справі докази, суд вважає, що усі вищезазначені докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достовірними.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.
Крім того, у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні письмові докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством України та зібрані у відповідності з процесуальними нормами.
Зважаючи на вищенаведені доводи та мотиви, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена поза розумним сумнівом.
Позиція сторони захисту про необхідність виправдання ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю того, що в її діях є склад інкримінованого їй кримінального правопорушення, є безпідставною.
Таким чином, виходячи із установлених фактичних обставин справи, суд вважає, що органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто умисне діяння, вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Суд при призначенні покарання враховує дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Обставини, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлені.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 злочину проти держави України, відсутність пом`якшуючих обставин, хоча і приймаючи до уваги, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна. 
З цією метою майно обвинуваченої ОСОБА_6 , на яке накладено арешт, слід залишити під арештом. 
Крім того, на підставі ст. 55 КК України суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення її права обіймати посади в органах прокуратури на певний строк.
Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_6 слід обраховувати з моменту звернення цього вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання на виконання вказаного вироку суду.
Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся. 
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді 13 /тринадцяти/ років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 55 КК України призначити ОСОБА_6 додаткове покарання виді позбавлення її права обіймати посади в органах прокуратури строком на 3 /три/ роки.
Строк відбуття основного покарання ОСОБА_6 слід обрахувати з моменту її фактичного затримання для поміщення під варту на виконання цього вироку.
Строк відбуття додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади в органах прокуратури, слід рахувати з моменту відбуття ОСОБА_6 основного покарання.
Майно ОСОБА_6 , на яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 від 03.06.2015 (справа №757/19064/15-к) накладено арешт, а саме: квартира АДРЕСА_4 , - залишити під арештом. 
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження. 

Суддя ОСОБА_1