Справа № 541/3434/25 
№ провадження 1-кп/541/101/2026 

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2026 року  м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170550000585 від 05.06.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка Миргородського району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працює водієм ПрАТ «Полтавське ХПП», є особою з інвалідністю 2-ої групи, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, - 
В с т а н о в и в :

04 червня 2025 року, близько 15 години 55 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем RENAULT, моделі MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Миргороді, по вул. Гоголя від перехрестя з вул. Шишацької в напрямку перехрестя з вул. Гурамішвілі – Котляревського, неподалік будинку 14а, проявив не уважність, з власної необережності, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив порушення вимог п.п. 4.14, розділу 33, 2.9а) Правил дорожнього руху, в якому вказано:
4.14 розділ 33 «Доріжка для велосипедистів». Рух на велосипедах. Дозволяється рух із швидкістю пішохода особам, які рухаються в кріслах колісних. Якщо немає тротуарів або пішохідної доріжки, дозволяється також рух пішоходів. 
2.9 Водієві забороняється: 
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
не врахував дорожню обстановку, не обрав відповідної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля RENAULT, моделі MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , в задню частину велосипеда, яким керував ОСОБА_4 , та рухався в попутному напрямку. 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_4 відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 18.07.2025, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми – забій головного мозку з субарахноїдальним крововиливом (під м`яку мозкову оболонку) та ураження м`якої мозкової оболонки (після травматичний арахноїдит) забій м`яких тканин голови, обличчя, тулуба (множинні садна шкіри), рани м`яких тканин правого плеча, які могли утворитися від дії твердих тупих предметів, також, можливо, при дорожньо-транспортній пригоді, по ступеню тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за критеріями тривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя.
Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи від 28.07.2025 у заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля RENAULT, моделі MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вбачаються невідповідності з вимогами п. 4.14 розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В умовах заданої пригоди водій автомобіля RENAULT, моделі MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти зіткнення, шляхом виконання вимог п. 4.14 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. 

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що в той день 04 червня 2025 року близько 15-16 години він випив десь два літра пива біля магазину по вул. Хорольській в м. Миргород, після чого сів за кермо автомобіля RENAULT, який належить його матері та яким він користується з 2022 року, і рухаючись в напрямку центра міста по вул. Гоголя, відволікся та здійснив наїзд на велосипедиста, чим спричинив йому тілесні ушкодження. Їхав до своєї знайомої, будь-якої нагальної потреби керувати транспортним засобом в такому стані у нього не було. Здійснив наїзд на велосипедиста, оскільки відволікся на пішохідний перехід. Він одразу підбіг до потерпілого та попросив перехожих викликати «швидку». Бачив, що у потерпілого рана на руці, садна та рана на голові, також він був без свідомості. Потерпілого госпіталізувала «швидка», приїхали поліцейські та на місці запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився, продув «Драгер», за показниками якого він був у стані алкогольного сп`яніння, з результатами тесту він був згоден. Потім він спілкувався з потерпілим, компенсував йому лікування, купив велосипед та віддав гроші за одежу. В результаті ДТП на велосипеді потерпілого було погнуте колесо, а на його автомобілі – тріснута фара, зім`явся капот та розбилося лобове скло. Він повністю визнає свою вину, в обвинувальному акті всі обставини зазначені вірно, у вчиненому він щиро кається, просить не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що обвинувачений відшкодував йому шкоду, він ще продовжує лікування після ДТП, яке сталося біля зупинки по вул. Гоголя, 14. Претензій до обвинуваченого немає.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди потерпілому. 

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. 

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України та ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, а саме, в стані алкогольного сп`яніння. Також суд враховує особу винного, який раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, є особою з інвалідністю 2-ої групи, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, та обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого. Крім того, суд враховує думку потерпілого, який підтримав позицію прокурора в судових дебатах про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі, та приймає до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький. При цьому, враховуючи викладене вище, суд вважає, що всі наведені дані про особу обвинуваченого та обставини, які визнані такими, що пом`якшує його покарання, у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю. Відтак, з огляду на суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому діяння у сфері безпеки руху, відсутність будь-яких претензій у потерпілого до обвинуваченого, а також факт добровільного відшкодування завданої шкоди хоч і мають значення при призначенні обвинуваченому покарання, однак не є вирішальними під час прийняття відповідного рішення та не обмежують суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність, а можуть бути враховані в сукупності з іншими обставинами
За таких обставин суд вважає, що позиція сторони захисту щодо можливості призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, та органу пробації в досудовій доповіді про можливість призначення обвинуваченому покарання з випробувальним терміном, яка не відповідає вимогам ч. 1 ст. 75 КК України, суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають його меті – виправлення засудженого та запобігання скоєнню нових злочинів як ним, так і іншими особами. Тому, відповідно до ст. 65 цього Кодексу, необхідно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України.
При цьому, суд погоджується з позицією сторони обвинувачення, що встановлені в ході розгляду обставини не перебувають у причинному зв`язку з цілями та мотивами злочину, поведінкою обвинуваченого під час його вчинення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та небезпечність обвинуваченого, а тому не можуть бути визнані достатніми для застосування положень ст. 69 КК України, адже жодним чином не знижують ступінь тяжкості інкримінованого злочину та його суспільну небезпечність. 
Крім того, ст. 286-1 КК України має на меті спеціальне превентивне значення – запобігання вчинення подібних злочинів особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння. Застосування ст. 69 КК України у даному випадку суперечить меті та нівелює попереджувальний ефект, оскільки створює в очах суспільства ілюзію безкарності та можливості уникнення відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
На переконання суду, визначення ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, без застосування ст. 69 КК України, буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами, а також буде відповідати меті покарання, визначеній у ст.50 КК України.
Питання відшкодування витрат пов`язаних із залученням експерта вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України. Так, у кримінальному провадженні витрати на проведення: транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/117-25/15042-ІТ від 14.07.2025 складають 1782,80 грн., експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/117-25/15046-ІТ від 11.07.2025 складають 1782,80 грн., автотехнічної експертизи №СЕ-19/117-25/15089-ІТ від 28.07.2025 складають 2674,20 грн., а всього – 6 239,80 грн., які відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов не заявлено. 
Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 475 КПК України, суд –
З а с у д и в :

ОСОБА_6  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі  ОСОБА_6  рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід до обвинуваченого  ОСОБА_6  до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з  ОСОБА_6  на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз, в сумі 6 239 грн. (шість тисяч двісті тридцять дев`ять) грн. 80 коп. 

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 червня 2025 року на автомобіль RENAULT, моделі MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 13.06.2022 є ОСОБА_8 , та на велосипед марки «Україна», власником якого є ОСОБА_4 .

Речові докази: 
- автомобіль марки RENAULT, моделі MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, розташованому в с. Білики, вул. Центральна, 52, Миргородського району Полтавської області – повернути за належністю ОСОБА_8 ;
- велосипед типу «Україна», чорного кольору, без маркування, який знаходиться на майданчику тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, розташованому в с. Білики, вул. Центральна, 52, Миргородського району Полтавської області – повернути за належністю потерпілому ОСОБА_4 ; 
- DVD-R диск з надписом «04.06.2025, 11.06.2025, ОСОБА_9 КТ ГМ» та CD-R диск з надписом «курорт Миргород, ОСОБА_4 гол. Мозок 12.06.2025», які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №12025170550000585 від 05.06.2025 – повернути за належністю потерпілому ОСОБА_4 ; 
- DVR диск з відеозаписами з портативного відеореєстратора, яким користувався інспектор СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області капрал поліції ОСОБА_10 за 04.06.2025, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 12025170550000585 від 05.06.2025 – зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя	ОСОБА_1