Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2582/25

08 червня 2026 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я. 
за участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.
представників позивача: Микитас Р.К.
представника позивача: Гураша М.В.
представника відповідача: Мищишин І.Я.
представника третьої особи: Черленюк-Почтар Н.І.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Делятинської селищної ради про позбавлення батьківських прав,-
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Делятинської селищної ради про позбавлення батьківських прав.
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала у зарєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 16.01.2007року. У шлюбі народилося двоє дітей ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Надвірнянського районного суду від 17.02.2021р шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу вона залишила дошлюбне прізвище – ОСОБА_5 . Діти проживають з нею. Однією з причин розпаду їх сім`ї став той факт, що відповідач у 2019 році фактично залишив сім`ю, зовсім не цікавився життям дітей та не піклувався про їх матеріальне забезпечення, виїхавши за межі України. Рішенням Надвірнянського районного суду 17.02.2021 з відповідача на її користь присуджено стягувати аліменти на на утримання дітей в розмірі по 2200грн на дитину щомісячно. Відповідач ухиляється від сплати аліментів та має заборгованість станом на 01.09.2025 в сумі 239507,00коп. 
Позивачка зазначала, що відповідач не цікавиться життям дітей, припинив з ними спілкування. Крім стягнутих в незначному розмірі аліментів ща 3 місяці 2022р в сумі 13200грн, які він сплачував невчасно та не в повному обсязі, іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав та не надає. Діти не отримують від батька подарунків на день народження та інші свята. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх розвитком та досягненнями,навчанням тобто самоусунувся від виховання дітей, спілкування з ними, не підтримує та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.
Унаслідок такого ставлення відповідача до дітей , вони не виявляють бажання з ним спілкуватися, що свідчить про реальну втрату зв`язку з батьком та відсутність спілкування з ним.
Посилаючись на зазначене, просила позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей народилося двоє дітей ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Короткий зміст відзиву на позовну заяву. 
Представник відповідача подав до суду відзив відповідно якого з позовом відповідач не погоджується та вважає його необгрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та поданим без достатніх правових підстав, а тому не підлягає задоволенню.
Позивачка у позовній заяві зазначає, що відповідач нібито не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім життям та не забезпечує їх матеріально. Разом з тим наведені у аозові твердження не відповідають дійсності та не підтверджуються належними доказами.
Відповідач є біологічним батьком дітей та ніколи не відмовлявся від виконання своїх батьківських обов`язків. Він неодноразово намагався підтримувати контакт з дітьми. цікавився їхнім життям, навчанням та станом здоров`я, а також іншими важливими аспектами їхнього розвитку.
Разом з тим позивачка систематично обмежує можливість відповідача бачитися з дітьми, створює перешкоди у спілкуванні та не сприяє підтриманню нормальних сімейних відносин між батьком та дітьми.
Відповідач неодноразово намагався підтримувати зв`язок з дітьми та цікавився їхнім життям. Про це свідчить також переписка відповідача з близьким знайомим, у якій він висловлював занепокоєння щодо можливості спілкування з дітьми, обговорював ситуацію, що склалася, та шукав можливості налагодити контакт із матір`ю дітей.
Вказана переписка підтверджує, що відповідач не є байдужим до долі своїх дітей, переживає за них та має намір підтримувати з ними зв`язок і брати участь у їхньому житті.
Крім того, на підтвердження спілкування відповідача з дітьми до матеріалів справи подаються фотографії, які свідчать про те. що відповідач проводив час з дітьми та підтримував з ними сімейні відносини.
Окремо слід зазначити, що позивачка фактично формує у дітей негативне ставлення до їхнього батька, повідомляючи їм неправдиву інформацію про нього та налаштовуючи дітей проти відповідача.
Такі дії можуть мати негативні наслідки для психологічного стану дітей та суперечагь їхнім інтересам, оскільки діти мають право підтримувати відносини з обома батьками.Подібна поведінка одного з батьків фактично перешкоджає іншому з батьків реалізовувати свої батьківські права та виконувати обов`язки щодо виховання дітей.
Крім того, відповідач неодноразово висловлював бажання забезпечити дітям можливість повноцінного відпочинку та оздоровлення.
Зокрема, відповідач має намір організувати для дітей поїздку за кордон з метою відпочинку та оздоровлення, що дозволило б дітям змінити обстановку, покращити стан здоров`я та провести час разом з батьком. Однак позивач по справі не бажає спілкуватись з відповідачем, блокує телефонні кон такти, та в повній мірі перешкоджає можливості батька та бабусі з дідусем бути присутніми у житті дітей.
Зазначають ,що заборгованість по аліментах виникла не внаслідок ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, а через об`єктивні життєві обставини. Зокрема, відповідач був змушений виїхати за кордон з метою працевлаштування та покращення свого матеріального становища. Проте протягом тривалого часу відповідач не міг знайти стабільну роботу Крім того, відповідач неодноразово стикався з недобросовісними роботодавцями, які не виплачували йому належну заробітну плату, внаслідок чого він фактично залишався без доходу.
Незважаючи на зазначені обставини відповідач не ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей та вживає заходів для погашення наявної заборгованості. Станом на даний час відповідачем вже сплачено 30 000,00 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями про оплату. Таким чином, наявність тимчасових фінансових труднощів не може розцінюватися як свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків. Посилаються на положення ст. 164 Сімейного кодексу України відповідно яких позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків та допускається лише у виняткових випадках. Такий захід може бути застосований лише за умови доведення того, що батьки свідомо та систематично ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. У даному випадку позивачкою не надано належних доказів того, що відповідач ухиляється свідомо від виконання своїх обов`язків.
Стверджує, що позбавлення відповідача батьківських прав у даному випадку суперечитиме інтересам дітей, оскільки діти мають право на підтримання сімейних відносин та спілкування з обома батьками.
Тому з огляду на викладене позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Стислий виклад позиції сторін:
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Позивач ствердила, що віповідач, виїхав за межі держави, маючи борги по кредитах, які їй також приходилось повертати. На початку вона намаалась налагодити стосунки батька з дітьми та направляла їх світини. Однак в подальшому син сам перестав спілкуватися з батьком так як він постійно обіцяв зателефонувати і не дотримувався слова. Відповідач втратив довіру у дітей, заборгованість по аліментах в сумі 30000грн сплачена батками відповідача після пред`явлення позову. Стверджує, що не чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, він самостійно припинив спілкування з ними. Зазначила, що відповідачу було відомо про розгляд питання на засіданні органу опіки і піклування про позбвленння його батьківських прав, однак він будь яких дій щодо налагодження стосунків не вчиняв та не змінив поведінку.
Просили суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила обставини на які посилається позивач. Просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Зазначила, що відповідач заперечує стосовно позбавлення його батьківських прав, на даний час наявну заборгованість за аліментами, яка виникла не з вини відповідача, останній постійно зменшує, що свідчить про наявний інтерес до дітей та своє розуміння батьківського обов`язку. Посилається на те, що стосунки між сторонами відсутні, оскільки позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми та обірвала всі звязки. Відповідач наразі не має жодної фізичної можливості відновити зв`язок з дітьми, оскільки останні не бажають з ним спілкуватися чи бачитися. Разом з тим саме в в інтересах дітей буде збереження їх зв`язків із обома батьками. Посилається на недоведеність позивачем свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а отже й підстав для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Делятинської селищної ради про позбавлення батьківських прав підтримала висновок органу опіки та піклування Делятинської селищної ради від 23.12.2025, про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що відповідач не звертався до служби у справах дітей про перешкоди у спілкуванні з дітьми з боку матері.
Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді від 23.10.2025 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 13.01.2026 по справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом:
Судом встановлено, що 16 січня 2007 року сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєструвала шлюб у відділі реєстрації акті цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлю| цього ж числа зроблено запис за №5. Після одруження прізвище позивача дошлюбне прізвище ОСОБА_5 .
У період шлюбу у сторін народилися двоє дітей: син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження ( а.с 12-13) 
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2021 року шлюб між сторонами розірвано.(а.с14-16) Після розірвання шлюбу неповнолітні діти проживають з матір`ю.(а.с 9-11).
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківськ області від 17 лютого 2021 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2200,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Увесь період виконання вказаних рішень наявна заборгованість за аліментами.( а.сч 17-19) 
09 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу цього ж числа складено актовий запис за №34, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Після одруження позивач залишила дошлюбне прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про гшлюб ( а.с 20).
Відповідно до витягів з реєстру Делятинської територіальної громади про місце реєстрації та проживання за №2024/003535096 від 09 квітня 2024 року, 2024/003535715 від 08 квітня 2024 року та 2024/003535436 від 09 квітня 2024 року позивач з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочкою ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с 9-11).
Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 23.09.2025року складеного депутатом Делятинської селищної ради по с.Заріччя ОСОБА_7 позивач разом з неповнолітніми фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , виховує та утримує дітей самостійно .Батько дітей будь-якої участі у їх вихованні не приймає, матеріально не допомагає ( а.с. 33).
Відповідно до розрахунку державного виконавця у виконавчому провадженні№ ВП№ 65197890 станом на 01.09.2025р., на час подання позову розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 зі сплати аліментів, які стягуються на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочкою ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4  становив -252707,00грн .Відповідно до розрахунку із сплати аліментів за період з 18 листопада 2020 року по 01 вересня 2025 року відповідач сплатив тільки 13200 гривень за три місяці, а саме січень-березень 2022 року. (а.с. 30-32).
У виконавчому провадженні № ВП№ 65197890 державним виконавцем Дімнич Т.І. в зв`язку із заборгованістю  ОСОБА_2 зі сплати аліментів в сумі 239507грн за період з 18.11.2020 по 01.09.2025р винесено постанову від 26.09.2025 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. ( а.с.23).
Також винесено постанову від 26.09.2025 про встановлення тимчасового обмеження боржника  ОСОБА_2 у праві виїзду з межі України; (а.с 24).
Крім того винесено постанову від 26.09.2025 про встановлення тимчасового обмеження боржника  ОСОБА_2 у праві полювання (а.с 25).
Також винесено постанову від 26.09.2025 про встановлення тимчасового обмеження боржника  ОСОБА_2 у праві керуваннятранспортними засобами; ( а.с.26 ).
Також винесено постанову про накладення штрафу на боржника  ОСОБА_2 на користь стягувача у розмірі 50% сум заборгованості зі сплати аліментів, що складає 119753,5 гривень; ( а.с 27).
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2021 року задоволено подання начальника Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Поповича С.М. про оголошення в розшук боржника ОСОБА_2 та оголошено в розшук ОСОБА_2 ( а.с. 21-22).
З характеристики виданої директором та класними керівниками Зарічанського ліцею Делятинської селищної ради від 23.09.2025 року встановлено, що ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 11-Б класі Зарічанського ліцею Делятинської селищної ради з першого класу. Мати учня відвідує батьківські збори, підтримує контакт з класним керівником, під час зустрічей охоче обговорює питання навчально-виховного процесу. Батько ОСОБА_8 не цікавиться навчальними досягненнями сина ( а.с. 28).
З характеристики, виданої директором та класними керівниками Зарічанського ліцею Делятинсьі селищної ради від 23.09.2025 року встановлено, що ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Зарічанського ліцею Делятинсьі селищної ради з першого класу. Мати учениці відвідує батьківські збори, підтримує постійний контакт з класним керівником, цікавиться успіхами дитини. Батько ОСОБА_8 участі у навчанні не бере , інтересу до шкільногь життя не виявляє (а.с 29).
Відповідно до довідок за №342 і №343 від 23 вересня 2025 року, видані КНП «Делятинський центр первинної медико- санітарної допомоги» Делятинської селищної ради та підписані лікарем ОСОБА_9 та директором КНП ОСОБА_10 неповнолітні діти ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходяться під спостереженням у сімейного лікаря в даній медичній установі. На профілактичні огляди та щорічні медичні огляди, на амбулаторний прийом діти приходили в супроводі своєї матері ОСОБА_1 , Батько ОСОБА_2 жодного разу при оглядах присутній не був.( а.с 34-35).
Відповідно до акту обстеження моїх матеріально-побутових умов від 23.09.2025 року, складеного депутатом Делятинської селищної ради по с.Заріччя ОСОБА_7 , позивач самостійно виховую і утримує неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 Батько дітей участі у їх вихованні не приймає, матеріально не допомагає.( а.с 33).
На погашення заборгованості батьком відповідача ОСОБА_11 03 грудня 2025 року та 04 березня 2026 року після зверненя до суду з позовом було перераховано на рахунок позивача по 15 тисяч гривень в рахунок боргу по аліментах, що підтверджується копіями платіжних інструкцій про часткову оплату аліментів з яких вбачається, що платник вказаних коштів є ОСОБА_11 з зазначенням, що платіж проведений від імені ОСОБА_2 зазначив його фактичним платником.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Делятинської селищної ради від 23.12.2025, який затверджений рішенням виконавчого комітету Делятинської селищної ради від 23.12. 2025 року за № 198 орган опіки і піклування Делятинськеої селищної ради дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНКОПП НОМЕР_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Орган опіки та піклування взяв до уваги характеристики на учнівОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до яких за час навчання дітей, їх батько не цікавився успіхами у навчанні, не брав участь у батьківських зборах, довідки видані КНП «Делятинський центр первинної медико- санітарної допомоги» Делятинської селищної ради про те, що на профілактичні огляди та щорічні медичні огляди, на амбулаторний прийом діти приходили в супроводі своєї матері ОСОБА_1 , Батько ОСОБА_2 жодного разу при оглядах присутній не був, враховано значний розмір заборгованість по аліментах. Також врахувано думку неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , яка повідомила, що її батько ОСОБА_12 не телефонує вже декілька років не цікавиться її успіхами та навчанням, не передає подарунки, не відвідує її. А також думку неповнолітнього ОСОБА_3 , який пояснив присутнім на комісії що батько вже декілька років не спілкується з ним. Також взято до уваги що у телефонному режимі ОСОБА_2 не зміг надати чіткого пояснення про причини свого ухилення від виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу (а. с. 69-70).
ТзОВ «Серденько» за запитом матері дитини ОСОБА_1 проведено дослідження психоемоційного стану дитини ОСОБА_3 2008р.н. та сімейної ситуації. Відповідно до психологічної характеристика психоемоційного стану та сімейних відносин неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проведена 17.01.2026 року Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» ТзОВ «Серденько» за різними методиками та винесено рекомендації за результатам дослідження: зокрема підтримувати емоційний контакт із ОСОБА_13 , заохочуючи його говорити про переживання, формувати навички конструктивного подолання тривоги, підсилювати відчуття підтримки та схвалення з боку матері і вітчимом особливо в період екзаменів, підтримувати позицію хлопця щодо відсутності потреби у відновленні контакту з біологічним батьком, не примушуватим до спілкування з ним та забезпечити психологічне відчуття стабільності й захищеності в теперішнйій сімейній системі з матір`ю та вітчимом. Рекомендовано підтримувати сформовані безпечні сімейні прив`язаності, зберігатим емоційну стабільність у родині та уникати примусових контактів з біологічним батьком (а.с 81-87).
ТзОВ «Серденько» за запитом матері дитини ОСОБА_1 проведено дослідження психоемоційного стану дитини ОСОБА_4 2014 р.н. та сімейної ситуації. Відповідно до психологічної характеристика психоемоційного стану та сімейних відносин неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проведена 17.01.2026 року Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» ТзОВ «Серденько» за різними методиками та надано рекомендації про результатам дослідження: забезпечити ОСОБА_14 стабільне емоційно безпечне середовище постійною підтримкою з боку матері та вітчима; підкріплювати позитивну самооцінку дитини через визнання її зусиль, досягнень і щирої участі в сімейному житті; уникати обговорення фігури біологічного батька в присутності дитини, щоб не провокувати тривогу чи внутрішній конфлікти. Сприяти розвитку емоційного відкритості заохочуючи дитину висловлювати свої почуття та бажання в безпечному форматі, рекомендовано забезпечити для дитини стабільне сімейне середовище у теперішній родині з вітчимом, підтримуючи її емоційний зв`язок із значущими дорослими та уникаючи нав`язування контактів чи спогадів пов`язаних з біологічним батьком або запобігти можливій психотравматихації (а.с 89-96).
У судовому засіданні суд з`ясував думку дітей ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , які пояснили, що відповідач мав можливість виконувати свої батьківські обов`язки, не виявляв такого бажання, спілкувався він з ними нерегулярно, потім повністю припинив спілкування. 5 років батька немає в їх житті. Він не піклується про них і не приділяє жодної уваги та не забезпечує їх. Навіть під час розгляду справи в суді про позбавлення батьківських прав поведінка відповідача не змінилася, він не намагається налагодити зв`язок з ними та не цікавиться їх життям. Діти висловили бажання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки він тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо їх виховання.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що є сусідкою позивача та перебуває у дружніх віносинах з ОСОБА_1 та часто буває у них. Ствепдила , що за 4 роки не бачила ні відповідача ні його родичів. Їй відомо що у поз вача були фінансові труднощі та батько дітей не надавав матеріальної допомоги. Від дітей вона не чула розмов про біологічного батька, вони сприймають вітчима як батька, дівчинка не раз вимловлювалась ,що хоче змінити прізвище та хоче бути ОСОБА_16 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він є хресним ОСОБА_14 та часто буває в сім`ї ОСОБА_1 . Підтвердив, що ОСОБА_2 після того як виїхав за межі країни у 2020 р., спочатку телефонував, багато обіцяв дітям, але нічого не виконав. Однак в подальшому діти перестали з ним спілкуватися. Він теж перестав з ним спілкуватися. Діти проживаютьз матір`ю та вітчимом, де відчувають захист та не бажають відновлювати стосунки з батьком , який їх покинув.
Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:
Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Зазначеною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 , як на підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , посилалася на те, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, зокрема він не бере участі у вихованні та догляді за дітьми. Діти перебувають на утриманні та забезпеченні матері.
Отже, правовою підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав позивачка визначила пункт 2 частини першої статті 164 СК України.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19 від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17, від 12 вересня 2023 року у справі № 213/2822/21.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (див. постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19).
Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.
Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).
Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції.
Суд враховує висловлені дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (див. постанову Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №404/3499/17).
Приписи СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21).
У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №366/2047/18 зазначено, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.Факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) 30 червня 2020 року ухвалив рішення у справі «Ilya Lyapin v. russia» (заява № 70879/11), за обставин якої, заявник із 2003 року не проживав разом зі своїм сином 2001 року народження, а з 2004 року не брав участі у вихованні сина та лише час від часу надавав фінансову допомогу. Отже на час позбавлення заявника батьківських прав він не проживав з дитиною на протязі восьми років і не підтримував зв`язок протягом семи років. Дитина була інтегрована в свою родину, глибоко прив`язана до матері, брата та нового чоловіка матері, з яким проживала протягом семи років, та який повністю взяв на себе роль батька і мав намір усиновити дитину.
ЄСПЛ звернув увагу на суперечливі аргументи заявника, який з одного боку пояснював, що вирішив не втручатися у життя сина та дати йому можливість «адаптуватися до нової сім`ї», а з іншого боку вказував, що колишня дружина перешкоджала його контактам з дитиною.
Однак ЄСПЛ не вважав вказані аргументи переконливими, вказавши, що якщо припустити, що заявник добровільно усунувся від життя своєї дитини, щоб дати їй можливість адаптуватися до нового чоловіка своєї матері, то незрозуміло чому цей період «адаптації» тривав сім років. Крім того, заявник ніколи не звертався за допомогою до органів опіки та піклування чи національних судів для організації доступу та контактів з дитиною.
На думку ЄСПЛ, заявник міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, - може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього.
Саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним і його сином і, таким чином, підштовхнула результат справи проти нього. Очевидно, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини.
ЄСПЛ, розглядаючи справи на підставі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово вказував на необхідність поглибленого вивчення національними судами всієї сімейної ситуації і відповідних факторів, а також проведення збалансованої та обґрунтованої оцінки відповідних інтересів кожної особи з постійним прагненням віднайти найкраще рішення для дітей (див. рішення у справах Sahin v. Germany [GC], № 30943/96, §§ 64-68, ECHR 2003-VIII; Sommerfeld v. Germany [GC], № 31871/96, §§ 62-64, ECHR 2003-VIII (витяги); C. v. Finland, № 18249/02, § 52, 09 травня 2006 року; та Z.J. v. Lithuania, № 60092/12, §§ 96-100, 29 квітня 2014 року).
Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_18 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він не піклується тривалий час (5 років) про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини.
Отже суд дійшов висновку про винну поведінку батька та свідоме нехтування ним своїми обов`язками.
Докази того, що після розлучення з матір`ю дітей у 2021 році, він проявляв інтерес до спілкування з дітьми, у матеріалах справи відсутні. Відповідач не вчинив належних дій для здійснення своїх батьківських прав та обов`язків.
Судом з`ясовано думку дітей ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_18 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , які пояснили, що відповідач мав можливість виконувати свої батьківські обов`язки, однак не виявляв такого бажання, спілкувався він з ними нерегулярно, тільки у 2019-2020 році, потім повністю припинив спілкування. 5 років батька немає в їх житті. Він не піклується про них і не приділяє жодної уваги. Матеріально батько їх став забезпечувати шляхом нерегулярної сплати аліментів тільки завдяки судовим рішенням про стягнення аліментів, при виконанні яких накладалися арешти на майно батька та вводилися певні заборони, а також ініціювання ними питання про позбавлення його батьківських прав. Навіть під час розгляду справи в суді про позбавлення батьківських прав поведінка відповідача не змінилася. Він не намагається налагодити зв`язок з ними та не цікавиться їх життям. Діти висловили бажання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки він тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо їх виховання.
ОСОБА_19 чином суд бере до уваги категоричну думку дітей, які досягли такого віку і ступеню зрілості, за яких суд має ставитися серйозно до їх думок, врахувавши найкращі інтереси дітей.
Так суд бере до уваги, що під час дослідження особливостей психоемоційного стану дітей ОСОБА_3 про біологічного батька повідомив, що той пішов з сім`ї давно і вже понад чотири роки перебуває за кордоном, контакт між ними відсутній як у теперішній час так і і раніше він був мінімальний, ОСОБА_13 зазначає що не має бажання відновлювати спілкування з біологічним батьком, не виявляє потреби у відновленні контакту з ним та не відчуває емоціної близькості. Із дитячих спогадів найчастіше згадує конфлікти та сварки між батьками. Теперішню сімейну ситуацію з матір`ю, сестрою та вітчимом сприймає як повноцінну, стабільну та емоційно благополучну. Також неповнолітня ОСОБА_4 емоційно благополучно адаптована в теперішній сім`ї з матір`ю та вітчимом, наявне почуття безпеки, прив`язаності та довіри, одночасно наявні внутрішньої тривоги та емоційного переживання з боку біологічного батька, яке проявляється у формі образи уникнення та жорсткого емоційного відмежування від цієї фігури
У судовому засіданні позиція дітей відносно батька не змінилась.Очевидно, що зі спливом часу діти стали більш зрілими, здатними сформулювати свою думку з питання збереження чи розриву юридичного зв`язку з батьком.
Даних про цілеспрямовані дії матері на погіршення відносин між дітьми та батьком, матеріали справи не містять.
З урахуванням того, що в силу статті 165 СК України дитина, яка досягла 14 років, має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, суд вважає думку дітей у даній справі вагомою та зазначає про пріоритет інтересів дітей над правами батька.
Отже, доводи представника відповідача про те, що позиція дітей у цій справі не може бути пріоритетною та нав`язана позивачкою є необґрунтованими.
Посилання представника відповідача на те, що у відповідача були перешкоди для налагодження відносин з дітьми, належними доказами не доведені.
Після того, як орган опіки та піклування на засіданні грудень 2025 року роз`яснив порядок участі у вихованні дітей та попередив про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків відповідач своєї поведінки не змінив.
Як і не змінив свою поведінку після звернення позивача до суду 10.10.2026.
Посилання відповідача на те, що він проживає за межами України, а тому у нього не має можливості спілкуватися з дітьми не беруться судом до уваги, оскільки крім особистих зустрічей відповідач міг спілкуватися з дітьми за допомогою інших засобів зв`язку (телефон, інтернет), чого ним зроблено не було. Суд враховує, що матеріали справи містять дані про місце навчання дітей і під час розгляду цієї справи суд з`ясовував місце перебування дітей, останні надавали в суді свою думку.
Однак будь-яких доказів, що батько намагався зустрітися з дітьми, хоча б в межах судових засідань, та налагодити з ними зв`язок матеріали справи не містять.
Крім того, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався за допомогою до органів опіки та піклування чи судів для організації доступу та контактів з дітьми.
За таких обставин, доводи відповідача про наявність перешкод у спілкуванні з дітьми є такими, що не підтвердженні будь-якими доказами.
Також суд враховує те, що відповідач протягом значного періоду часу не сплачує аліменти у належному розмірі, станом на час винесення рішеня сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів, які стягуються становить 239507,00грн -30000,00грн , які сплачені під час розгляду срави батьком відповіда.
У зв`язку із ухиленням відповідача від сплати аліментів державним виконавцем вчинено ряд заходів примусового виконання виконавчих документів, винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві полювання, користування зброєю, у праві керування транспортними засобами , його оголошено у розшук,тощо 
Зазначене свідчить про умисне ухилення відповідача від сплати аліментів та надання дітям фінансової допомоги, враховуючи обізнаність відповідача про виконавчі провадження та наявність заборгованості. 
Суд враховує, що відповідач почав частково погашати заборгованість за аліментами лише після звернення позивачки із позовом, що може свідчити про намагання уникнути негативного для нього вирішення спору, а не піклування про дітей за їх матеріальне становище, тому доводи відповідача про виникнення заборгованості за аліментами не з вини відповідача є помилковими.
Усе вищенаведене свідчить про свідому та винну поведінку ОСОБА_2 в ухиленні від виконання обов`язків щодо виховання дітей.
Така поведінка відповідача призвела до того, що був втрачений зв`язок між ним та дітьми, які після тривалого нехтування ним батьківськими обов`язками, висловили бажання про позбавлення його батьківських прав. Діти категорично заперечують стосовно налагодження стосунків з біологічним батьком.
Крім того, судом враховано висновок орган опіки та піклування, відповідно до яких стосунки дітей з батьком є напруженими, емоційно важкими, конфліктними. Між ними відсутній зв`язок, який допомагає розвитку особистості дітей. По відношенню до батька діти відчувають злість, образу, занепокоєння та страх через те, що останній ними не піклується, не приділяє уваги, ігнорує їх потреби та не враховує інтереси, що сприймається як непотрібність батькові.
У справі «Мамчур проти України» (рішення від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09) ЄСПЛ зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2017 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії», заява № 37283/13, від 18 червня 2019 року у справі «Хаддад проти Іспанії», заява № 16572/17).
У рішенні ЄСПЛ від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», заява № 8793/79, Суд вважає, що захід має бути як відповідним поставленій меті, так і пропорційним їй. Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
На думку суду, відповідач міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з дітьми, враховуючи їх вік станом на 2019- 2020 рік, коли їх контакт з батьком припинився, може призвести до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дітей від нього.
Саме бездіяльність відповідача призвела до розриву зв`язків між ним і його дітьми і, таким чином, підштовхнула думку дітей проти нього, враховуючи нерегулярну та не у повному обсязі сплату аліментів.
Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин між дітьми та батьком, що є найважливішою складовою поняття «сімейне життя», протягом п`яти років, у суду відсутні підстави вважати, що анулювання юридичного зв`язку між батьком і дітьми негативно вплинуло на ці відносини.
Отже, позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей не суперечить інтересам останніх, які висловилися за такий результат вирішення спору, посилаючись на відсутність батька в їхньому житті та виконання ним батьківських обов`язків.
Висновки суду:
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що за обставин цієї справи позбавлення відповідача батьківських прав здійснено згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дітей, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.
Таким чином дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності суд встановив наявність достатніх підстав для застосування у даній справі такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідатиме якнайкращим інтересам дітей. Тому суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
На підставі викладеного, ст.ст. 8, 51 Конституції України, ст.ст. 7, 150, 155, 164, 165, 166, 180, 182, 183, 191, 193 СК України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Делятинської селищної ради, про позбавлення батьківських прав- – задовільнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНКОПП НОМЕР_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 27 від 15.07.2008, складений виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 . , актовий запис про народження № 25 від 23.07.2014, складений виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .
Третя особа: орган опіки і піклування виконавчого комітету Делятинської селищної ради Надвірнянський район, Івано-Франківська область, ЄДРПОУ 04354539.

Суддя Міськевич О.Я.