Справа №155/817/26
Провадження №3/155/268/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року місто Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Яремчук С.М., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , оператора ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата,
за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЛВЛ №176 від 13 травня 2026 року, військовослужбовець солдат ОСОБА_1 , оператор відділу обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний по мобілізації, самовільно залишив місце проходження військової служби (доповідь чергового ІНФОРМАЦІЯ_4 №1232/600 від 05 травня 2026 року). 07 травня 2026 року близько 12 години 30 хвилин солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до місця проходження військової служби (доповідь чергового ІНФОРМАЦІЯ_4 №1232/647 від 07 травня 2026 року). Вину солдата ОСОБА_1 встановлено в ході проведення службового розслідування (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №49 від 07 травня 2026 року). Таким чином, солдат ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин до 10 (десяти) діб. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що 05 травня 2026 року відпросився в керівника додому для вирішення особистих питань. Однак, в цей же день у нього погіршився стан здоров`я і він цілий день проспав. Ввечері до нього приїжджала бригада екстреної медичної допомоги. Зазначив, що в нього є проблеми зі здоров`ям. Будь-які документи про відпустку, відрядження відсутні. Усвідомив, що поступив неправильно і не по Статуту Збройних Сил України, просив суворо не карати.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.
Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП адміністративна відповідальність настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЛВЛ №176 від 13 травня 2026 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
копією довідки №210920209316583100034/1 від 28 квітня 2026 року, відповідно до якої солдат ОСОБА_1 28 квітня 2026 року призваний на військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 (Горохів);
письмовою доповіддю про факт самовільного залишення частини військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 (п.п.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_6 (п.п.д. АДРЕСА_3 ) ОК « ІНФОРМАЦІЯ_7 » солдатом ОСОБА_1 ;
довідкою-доповіддю по факту повернення військовослужбовця, який попередньо самовільно залишив ІНФОРМАЦІЯ_8 , призваного по мобілізації солдата ОСОБА_1 
довідкою військово-лікарської комісії №2026-0428-1712-1081-0 від 28 квітня 2026 року відповідно до якої ОСОБА_1 на підставі статті 36б, 10в графи ІІ Розкладу хвороб, придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, ІНФОРМАЦІЯ_9 -штурмових військах, морській піхоті, на підводних чвнах, надводних кораблях, у спецспорудах;
наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (з адміністративно-господарської діяльності) №254 від 05 травня 2026 року про призначення службового розслідування за фактом залишення місця проходження військової служби солдатом ОСОБА_1 ;
актом службового розслідування відповідно до якого встановлена вина солдата ОСОБА_1 у самовільному залишенні місця проходження військової служби;
наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (з основної діяльності) №49 від 07 травня 2026 року про результати службового розслідування відповідно до якого на солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА»;
а також іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах адміністративної справи.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені докази,які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення щодо їх достовірності та допустимості,у судді не має, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Визначаючи вид стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягається до адміністративної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, стан його здоров`я, короткий термін перебування на військовій службі, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що відносно останнього необхідно обрати адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, скоїв правопорушення під час виконання службових обов`язків, суддя вважає за необхідне звільнити останнього від сплати судового збору.
Керуючись ст. 33, 40-1, 221, 283, 284 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя, –

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
У випадку добровільної несплати штрафу відповідно до ст. 308 КУпАП його розмір стягнути з  ОСОБА_1  у подвійному розмірі.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області         Яремчук С.М.