СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, E-mail: inbox@adm.su.court.gov.ua
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року Справа № 480/12502/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Сороки К.О., 
представника відповідача - Сая О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/12502/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Сумській області про визнання незаконним та скасування наказу,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління поліції охорони в Сумській області, в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати наказ Управлінні поліції охорони в Сумській області від 01.11.2023 № 232 о/с «По особовому складу» щодо його звільнення з посади водія взводу №3 роти реагування батальйону Управління поліції охорони в Сумській області;
- поновити його на службі в Управлінні поліції охорони в Сумській області на посаді водія взводу №3 роти реагування батальйону Управління поліції охорони в Сумській області;
- стягнути з Управління поліції охорони в Сумській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі з розрахунку середньоденного грошового забезпечення 620,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Управління поліції охорони в Сумській області від 01.11.2023 № 232 позивача 01.11.2023 звільнено з посади водія взводу № 3 роти реагування батальйону за п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», підставою для звільнення став його рапорт 01.11.2023.
Позивач стверджує, що рапорт про звільнення зі служби написаний ним при відсутності власного внутрішнього волевиявлення за вказівкою керівника, під впливом психологічного тиску.
В підтвердження того, що не мав дійсного наміру звільнятись, позивач зазначає, що у цей же день, 01.11.2023, він звернувся на безкоштовну цілодобову гарячу лінію Департаменту поліції охорони за номером: 9899 та описав дану ситуацію.
Позивач зазначає, що відповідно до пункту 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою, тому до закінчення трьох місячного строку він мав право відкликати свій рапорт від 01.11.2023, але, не зважаючи на цю норму, був звільнений в той же день, при тому, що у рапорті він не заявляв бажання звільнення до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку, рапорт не містить посилання на Положення 114, що свідчить на думку позивача про протиправне звільнення його зі служби в поліції.
Крім того, позивач зазначає, що відповідач під час звільнення не з`ясував причин звільнення, при тому, що у рапорті від 01.11.2023 і у оскаржуваному наказі не зазначено про причини, які перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Ухвалою суду від 07.12.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 480/12502/23, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні, витребувано у відповідача додаткові докази.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечував та зазначив, що 01 листопада 2023 ОСОБА_1 подав датований 01.11.2023 рапорт на ім`я начальника УПО Сумської області, в якому просив звільнити його зі служби в Національній поліції України за власним бажанням з 01.11.2023 та перед звільненням не направляти до військово-лікарської комісії.
Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що причиною звільнення за власним бажанням являється суттєва віддаленість його місця проживання (місто Буринь) до місяця несення служби (місто Шостка) а для нього це створює незручності, трудності в тому числі і проблеми в особистому житті. Небажаність звільнення Позивача ОСОБА_1 за власним бажанням саме з 01.11.2023 диктувалась і тими обставинами, що станом на дату його звільнення некомплект поліцейських в батальйоні поліції Управління становив 37 осіб і фактично ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія груп реагування у місті Шостка замінити було ніким. Після спілкування із ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , вручив йому копію наказу від 01,11.2023 № 232/ос «По особовому складу» про звільнення Позивача за п.1 ч.І. ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), де з тильного боку оригіналу цього наказу ОСОБА_1 власноруч написав «З наказом ознайомлений претензій не маю» а також написав своє прізвище, ініціали, поставив власний підпис і дату 01.01.2023. Після цього позивачу була вручена його трудова книжка і в цей же день проведено кінцевий розрахунок при звільненні.
Таким чином, відповідач вважає, що ОСОБА_1 , написавши власноруч на ім`я керівника рапорт з проханням про своє звільнення за власним бажанням з 01 листопада 2023, фактично відмовився від подальшого несення служби в Управлінні та в Національній поліції України.
Крім того, відповідач зазначє, що за зверненням позивача старшим інспектором з особливих доручень внутрішніх розслідувань відділу кадрового забезпечення Управління поліції охорони в Сумській області було проведено перевірку, опитані причетні до звільнення ОСОБА_1 посадові особи, командир батальйону ОСОБА_3 , перевірені службові та бухгалтерські документи, які мають відношення до проходження служби позивачем. За результатами цієї перевірки жоден зазначений у зверненні ОСОБА_1 факт не знайшов будь-якого документального підтвердження, про що було письмово повідомлено позивача а копії документів даної перевірки спрямовані до Департаменту поліції охорони Національної поліції України.
Таким чином, твердження Позивача про те, що рапорт про своє звільнення зі служби за власним бажанням Позивачем нібито написано при відсутності власного внутрішнього волевиявлення за вказівкою його керівника командира батальйону Управління підполковника поліції ОСОБА_3 , суперечить фактичним обставинам справи, матеріалам перевірки, проведеної за фактом звернення ОСОБА_1 до Департаменту поліції охорони.
Відповідач наголошує, що позивач фактично прослужив у відповідача після закінчення професійного навчання з 3 по 31 жовтня 2023, тобто 28 днів. За вказаний період командир батальйону ОСОБА_3 жодного разу позивача не бачив, не спілкувався з ним по телефону і вперше побачив та спілкувався з ним 01 листопада 2023, тобто в день звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням.
Твердження позивача про нібито зниження йому відсотків щомісячного преміювання також не відповідає дійсності, за вересень 2023 ОСОБА_1 було встановлено щомісячну премію в розмірі 307,63 % його посадового окладу а у жовтні 2023 - 390,24 % посадового окладу і вказані розміри являються одними із найвищих серед поліцейських батальйону Управління.
Також відповідач зазначає, що ОСОБА_1 зазначив у своєму рапорті прохання про його звільнення за власним бажанням саме з 01 листопада 2023. Таким чином, видавши спірний наказ, сторони домовилися про звільнення Позивача ОСОБА_1 раніше визначеного нормами пункту 68 Положення тримісячного терміну, на момент звільнення позивач жодних претензій до відповідача з приводу свого звільнення не мав у зв`язку з чим звільняючи згідно наказу від 01.11.2023 № 232 о/с «По особовому складу» позивача відповідачем не порушено вимог законодавства, яке регулює проходження служби в органах Національної поліції України та звільнення зі служби в цих органах, а відтак спірний наказ являється законним у зв`язку з чим жодних підстав для визнання цього наказу незаконним, його скасування та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відповідач не вбачає.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 з посади судді Сумського окружного адміністративного суду на підставі Указу Президента України №958/2025 від 13 грудня 2025 року та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 № 5-ОС, на підставі розпорядження керівника апарату від 12.01.2026 №13 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ №480/12502/23. Програмою "Діловодство спеціалізованого суду" дану справу було розподілено судді Павлічек В.О.
Ухвалою суду від 14.01.2026, прийнято справу № 480/12502/23 до провадження судді Павлічек В.О., визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 20.05.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності. 
Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 22 березня 2023 між Управлінням поліції охорони в Сумській області та ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 2 та пункту 4 частини 3 статті 63 Закону України «Про Національну поліцію» було укладено контракт № 2 про проходження служби в поліції, згідно якого ОСОБА_1 приймається на службу до поліції на посаду поліцейський-водій взводу № 3 роти реагування батальйону Управління поліції охорони в Сумській області строком на 2 роки.
22 березня 2023 між Управлінням, Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони (надалі - Навчальний заклад) і ОСОБА_1 було укладено договір № 106/259 про підготовку та навчання поліцейського, вперше прийнятого на службу в поліції, відповідно до умов якого Позивач пройшов професійне навчання у Навчальному закладі і 08 вересня 2023 отримав довідку про закінчення первинної професійної підготовки, сертифікат про проходження первинної професійної підготовки та диплом кваліфікованого робітника К23 082892.
Після закінчення професійного навчання позивач прибув до УПО Сумської області 09 вересня 2023 і в період з 11 вересня по 02 жовтня 2023 перебував у черговій відпустці за 2023 рік, після закінчення якої у відповідності до контракту приступив до несення служби на посаді поліцейський-водій взводу № 3 роти реагування батальйону Управління поліції охорони в Сумській області, маючи спеціальне звання «сержант поліції».
На підставі рапорту позивача про звільнення від 01.11.2023, наказом Управління поліції охорони в Сумській області від 01.11.2023 № 232 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 01.11.2023 звільнено з посади водія взводу № 3 роти реагування батальйону Управління поліції охорони в Сумській області за п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон №580).
Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Приписами частини першої статті 60 Закону №580 визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Підстави для звільнення зі служби в поліції визначені статтею 77 Закону № 580.
Так, пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580 визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.
Згідно з частинами другою та третьою статті 77 Закону №580 днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
День звільнення вважається останнім днем служби.
Відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.
Пунктом 4 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580 передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, яке є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, та на час виникнення спірних правовідносин є чинним.
Згідно з підпунктом "ж" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Пунктом 68 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.
Суд зазначає, що до спірних правовідносин застосовуються приписи пункту 68 Положення № 114 як спеціального нормативно-правового акта у питанні регулювання терміну попередження позивачем про звільнення за власним бажанням, який, на відміну від КЗпП України, становить не два тижні, а три місяці.
Так, з аналізу пункту 68 Положення № 114 випливає, що про припинення служби в поліції за власним бажанням працівник поліції повинен попередити прямого начальника не пізніше як за три місяці до дня звільнення, подавши відповідний рапорт. Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим статусом працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків щодо забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.
У межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення у більш короткий строк.
Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 15.02.2021 у справі № 160/3607/19, від 14.01.2021 у справі № 822/1093/18, від 05.02.2020 у справі № 819/744/16 та від 31.01.2024 у справі № 520/16737/21.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, суд зазначає, що посилання позивача на інші постанови Верховного Суду України є безпідставним, оскільки у вказаних справах сторонами не було досягнуто домовленості про звільнення у більш короткий строк, тобто рішення ухвалені за інших фактичних обставин.
Отже, з вищенаведеного слідує, що поліцейський може бути звільнений зі служби в поліції за власним бажанням раніше, ніж за три місяці після подачі ним відповідного рапорту про звільнення за умовами наявності домовленості між ним та керівництвом.
Така домовленість полягає з одного боку в зазначенні поліцейським у рапорті конкретної дати, з якої він має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку, а з іншого - у згоді уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.
Суд зазначає, що рапорт позивача від 01.11.2023 містять посилання на конкретну дату (01.11.2023), з якої позивач бажає бути звільнений зі служби в поліції (а.с. 56).
Крім того, щодо посилання позивача на те, що відповідачем не було з`ясовано наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи суд вбачає, що під час перевірки звернення позивача 01.11.2023 о 23год 40 хв. на "гарячу лінію", були відібрані пояснення у командира батальйону Управління підполковника поліції ОСОБА_3 та у фахівця Управління ОСОБА_5 , які повідомили, що 01.11.2023 близько 15.00 до службового кабінету ОСОБА_3 зайшов ОСОБА_1 з обхідним листком, ОСОБА_3 запитав у ОСОБА_1 яка причина його звільнення та чи знайшов той іншу роботу. На що останній відповів, що причиною звільнення за власним бажанням являється суттєва віддаленість його місця проживання (місто Буринь) до місяця несення служби (місто Шостка) а для нього це створює незручності (а.с. 62 – 63).
При цьому, суд зазначає, що законодавство не вимагає зазначення в наказі про звільнення причин, які перешкоджають виконанню службових обов`язків.
З огляду на вищенаведене, позивачем було дотримано умову домовленості про звільнення у більш короткий строк.
Щодо твердження позивача про те, що рапорт про звільнення був написаний ним під при відсутності власного внутрішнього волевиявлення за вказівкою керівника, під впливом психологічного тиску, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи суд вбачає, що рапорт про звільнення був написаний та підписаний особисто позивачем, жодних належних і допустимих доказів психологічного тиску або примусу матеріали справи не містять. 
Суд зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Самі по собі твердження про психологічний тиск, не підтверджені відповідними доказами не є достатніми.
Судом встановлено, що за період служби в Управлінні поліції охорони з 09.09.2023 по 01.11.2023, позивач не притягувався до дисциплінарної відповідальності, за його рапортом йому надавалася відпустка з 11 вересня по 02 жовтня 2023.
Протягом періоду служби позивач отримував щомісячну премію: за вересень 2023 в розмірі 307,63 % посадового окладу, а у жовтні 2023 - 390,24 % посадового окладу. Фактів зменшення розміру премії позивачу матеріали справи не містять. 
Також протягом робочого дня 01.11.2023 позивач міг скористатися своїм правом та відкликати поданий рапорт, але не зробив цього.
Крім того, про прийняття позивачем рішення щодо необхідністі звільнення за власним бажанням свідчить також те, що 31 жовтня 2023 надсилав фахівцю відділу кадрового забезпечення Управління ОСОБА_6 через телеграм-канал рапорт з проханням про своє звільнення за власним бажанням з 31.10.2023, на що ОСОБА_6 відповіла ОСОБА_1 , що підготувати наказ про його звільнення за власним бажанням саме з 31 жовтня 2023 неможливо, оскільки уже закінчився робочий день, вказане підтверджується копіями пояснення і доповідних записок.
Судом також встановлено, що за зверненням позивача на «Гарячу лінію» щодо незаконного звільнення, старшим інспектором з особливих доручень внутрішніх розслідувань відділу кадрового забезпечення Управління поліції охорони в Сумській області було проведено перевірку, опитані причетні до звільнення ОСОБА_1 посадові особи, командир батальйону ОСОБА_3 , перевірені службові та бухгалтерські документи, які мають відношення до проходження служби позивачем. За результатами цієї перевірки зазначені у зверненні ОСОБА_1 факти не знайшли будь-якого документального підтвердження, про що було письмово повідомлено позивача а копії документів даної перевірки спрямовані до Департаменту поліції охорони Національної поліції України (а.с. 59 – 61).
За таких обставин, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу Управлінні поліції охорони в Сумській області від 01.11.2023 № 232 о/с «По особовому складу», поновлення позивача на службі в Управлінні поліції охорони в Сумській області на посаді водія взводу №3 роти реагування батальйону Управління поліції охорони в Сумській області та стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Сумській області про визнання незаконним та скасування наказу Управління поліції охорони в Сумській області від 01.11.2023 № 232 о/с «По особовому складу» щодо звільнення з посади водія взводу № 3 роти реагування батальйону Управління поліції охорони в Сумській області ОСОБА_1 ; поновлення ОСОБА_1 на службі в Управлінні поліції охорони в Сумській області на посаді водія взводу № 3 роти реагування батальйону Управління поліції охорони в Сумській області; стягнення з Управління поліції охорони в Сумській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі з розрахунку середньоденного грошового забезпечення 620,00 грн – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 09.06.2026 року.

Суддя   В.О. Павлічек