Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
17 червня 2026 року справа №520/4569/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді - Ніколаєвої Ольги Вікторівни,
за участю секретаря судового засідання - Гончаренко Валерії Олегівни,
представника позивача - Феленка Сергія Олександровича,
представника відповідача - Жадан Альони Сергіївни,
розглянувши у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі по тексту – відповідач), у якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (код ЄДРПОУ – 43983495): від 30.10.2024 №2596419-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 1 041, 85 грн; від 30.10.2024 №2596420-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 3 445,48 грн; від 30.10.2024 №2596421-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 1 705,15 грн; від 30.10.2024 №2596422-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 428,80 грн; від 30.10.2024 №2596423-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 9 865,75 грн; від 30.10.2024 №2596424-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 2 623,05 грн; від 30.10.2024 №2596425-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 221,10 грн; від 30.10.2024 №2583528-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 33 041,05 грн; від 30.10.2024 №2583529-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 187 782,58 грн; від 30.10.2024 №2583533-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 50 467,75 грн; від 30.10.2024 №2583530-2405-2031-UA63120170000093573 на суму сплати – 178 789,50 грн; від 30.10.2024 №2583531-2405-2031-UA63120170000093573 на суму сплати – 1 727 909,90 грн; від 30.10.2024 №2583532-2405-2031-UA63120170000093573 на суму сплати – 148 371,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області, є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за правилами загального позовного провадження.
Представником відповідача через систему "Електронний суд" 20.03.2026 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Представник позивача 06.04.2026 надав додаткові пояснення, в яких наведено додаткові доводи на підтвердження заявлених позовних вимог.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, оскільки оскаржувані накази прийняті на законних підставах та скасуванню не підлягають.
Заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача та відповідача, розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами під час розгляду даної справи, 06.01.2025 ОСОБА_1 отримав від ГУ ДПС у Харківській області податкові повідомлення-рішення (далі по тексту – ппр) про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023, а саме:
- ппр від 30.10.2024 №2596419-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 1 041,85 грн;
- ппр від 30.10.2024 №2596420-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 3 445,48 грн; 
- ппр від 30.10.2024 №2596421-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 1 705,15 грн; 
- ппр від 30.10.2024 №2596422-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 428,80 грн;
- ппр від 30.10.2024 №2596423-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 9 865,75 грн; 
- ппр від 30.10.2024 №2596424-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 2 623,05 грн; 
- ппр від 30.10.2024 №2596425-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 221,10 грн.;
- ппр від 30.10.2024 №2583528-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 33 041,05 грн; 
- ппр від 30.10.2024 №2583529-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 187 782,58 грн;
- ппр від 30.10.2024 №2583533-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 50 467,75 грн; 
- ппр від 30.10.2024 №2583530-2405-2031-UA63120170000093573 на суму сплати – 178 789,50 грн;
- ппр від 30.10.2024 №2583531-2405-2031-UA63120170000093573 на суму сплати – 1 727 909,90 грн;
- ппр від 30.10.2024 №2583532-2405-2031-UA63120170000093573 на суму сплати – 148 371,50 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на загальну суму – 2 345 693,46 грн (два мільйона триста сорок п`ять тисяч шістсот дев`яносто три гривні 46 копійок).
При цьому, податкові повідомлення-рішення від 30.10.2024 за №2596419-2405-2031 UA63120270000028556, №2596420-2405-2031-UA63120270000028556, №2596421-2405 2031-UA63120270000028556, №2596422-2405-2031-UA63120270000028556, №2596423 2405-2031-UA63120270000028556, №2596424-2405-2031-UA63120270000028556, №2596425-2405-2031-UA63120270000028556, №2583528-2405-2031 UA63120270000028556, №2583529-2405-2031-UA63120270000028556 та №2583533 2405-2031-UA63120270000028556 прийняті податковим органом відносно об`єктів нерухомого майна, що знаходяться в м. Харків за адресою: м. Харків, проспект Московський (Героїв Харкова), буд.299, а податкові повідомлення-рішення від 30.10.2025 за №2583530-2405-2031-UA63120170000093573, №2583531 2405-2031-UA63120170000093573 та №2583532-2405-2031-UA63120170000093573 винесені відносно об`єктів нерухомого майна, що знаходяться в смт. Нова Водолага, Харківська область.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими Головним управлінням ДПС у Харківській області, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.
Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2015 року) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовим елементом податку на майно, який в силу приписів підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 цього Кодексу належить до місцевих податків.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Підпунктом 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Позивач не спростовує правильність обчислення суми податку з об`єкта нерухомості з урахуванням бази оподаткування та ставки податку.
На думку позивача, контролюючим органом не застосовано до нього пільги зі сплати такого податку з огляду на положення пункту "є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, що і є предметом доказування у даній справі.
Так, підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України закріплено перелік об`єктів, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до яких, зокрема, належать будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).
Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.
Відповідно до ДК 018-2000 клас 1251 Будівлі промислові віднесено до групи 125 Будівлі промислові та склади. Клас 1251 Будівлі промислові - це будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо. Цей клас не включає: резервуари, силоси та складські приміщення (1252); будівлі сільськогосподарського призначення (1271); комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи тощо), які не мають характеристик будівель (230).
До класу 1251 Будівлі промислові включені підкласи: 1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості; 1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії; 1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості; 1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості; 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості; 1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості; 1251.7 Будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості; 1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості; 1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 № 3573 затверджено новий класифікатор будівель та споруд НК 018:2023. При цьому, класифікації будівель промисловості Класифікатор змін не зазнав.
Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм слід обрати функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.
Згідно сталої правової позиції ВС КАС обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування. Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Враховуючи, що «будівлі промислові», які є у складі об`єктів нежитлової нерухомості виступають загальним критерієм визначення об`єкта оподаткування (підпункт «ґ» підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), то встановлення пільги шляхом звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, «будівель промисловості», зокрема виробничих корпусів, цехів, складських приміщень промислових підприємств ( підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України) не свідчить про недостатню чіткість податкового законодавства, оскільки увівши певний загальний критерій «будівлі промислові», законодавець визначив спеціальний об`єкт (об`єкти) який звільнено від оподаткування, і зі змісту норми зрозуміло, яких об`єктів стосується така пільга.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів КАС ВС сформувала правовий висновок, відповідно до якого застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду) (постанова від 17.02.2020 у справі № 820/3556/17).
Отже, застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Таким чином, фізична особа, яка є власником об`єкта промисловості, за умови використання такого об`єкта за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду), має право на застосування податкової пільги, передбаченої нормами підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Аналогічна права позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 300/261/19, від 07 квітня 2020 року у справі № 200/8228/19, від 05 червня 2020 року у справі № 300/352/19 та від 24 липня 2020 року у справі № 500/90/19.
Судом встановлено, що згідно з оскаржуваним рішенням податковим органом визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
Так, ОСОБА_1 , є зареєстрованою фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відповідним витягом з ЄДР (копія витягу додається до позову).
Позивач також є зареєстрованим платником єдиного податку 3 групи, що також підтверджується відповідним витягом.
Основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є діяльність із “Виготовлення виробів із бетону для будівництва” (код КВЕД 23.61). Вказана основана діяльність класифікується у секції С КВЕД ДК 009:2010, що відповідає умові, передбаченій в п. “є” п.п. 266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України.
Крім цього, для здійснення вказаного виду господарської діяльності ОСОБА_1 користується відповідними комунальними послугами, зокрема, послугами щодо централізованого водопостачання та водовідведення. Так, згідно договору №9913/07-А-1 від 02.07.2018 позивач користується послугами водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , за використання відповідних об`ємів води в господарській діяльності скаржнику надходять відповідні рахунки від Постачальника вказаних послуг (рахунки надаються вибіркового). Копія вказаного договору та рахунків додані до позову.
Для здійснення виду господарської діяльності – виготовлення виробів з бетону для будівництва, ОСОБА_1 у власності має відповідне обладнання, за допомогою якого виготовляється продукція.
Окрім того, підтвердженням використання вказаних об`єктів в господарській діяльності позивача є повідомлення за формою №20-ОПП від 10.09.2020, в якому зазначені вказані приміщення.
20-ОПП – це повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність. У повідомленні за формою 20 ОПП зазначаються усі приміщення, якими користується підприємство та має у своєму розпорядженні, усі види транспорту, цехи, земельні ділянки та інше. Подача повідомлення за формою 20-ОПП передбачена ст.63.3 Податкового кодексу України, яка встановлює обов`язок платників податків стати на облік в органах державної податкової служби, а також обов`язок повідомляти податкові органи про всі об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.
Окрім цього, в графі 9 «Стан об`єкту оподаткування» вказаного повідомлення за формою №20-ОПП від 10.09.2020 напроти спірних об`єктів нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Московський (Героїв Харкова), буд.299 і (№п/п 1-13) стоїть цифра « 2» , яка згідно вказаного повідомлення означає, що вказані приміщення експлуатуються і відсутні відомості про те, що вказаний комплекс або здається в оренду або перебуває в оренді (цим фактам відповідають цифри 8 і 9, які відсутні).
Також в п.14 вказаного повідомлення за формою №20-ОПП від 10.09.2020 міститься інформація про експлуатацію комплексу будівель і споруд за адресою: смт. Нова Водолага, вул. Заводська, буд.1-А і напроти вказаного об`єкту теж стоїть цифра « 2» , яка згідно вказаного повідомлення означає, що вказані приміщення експлуатуються і відсутні відомості про те, що вказаний комплекс або здається в оренду або перебуває в оренді (цим фактам відповідають цифри 8 і 9, які відсутні).
Судом встановлено з додаткових пояснень, наданих позивачем, що з липня 2023 року частина нежитлових приміщень була передана в оренду, а саме: м. Харків: склад наповнювачів М-1, площею 602,4 кв.м. (стосовно даного об`єкту відсутнє ППР); склад цементу Л-1, площею 205,7 кв.м. (ппр від 30.10.2024 №2596420-2405 2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 3 445,48 грн.); компресорна станція О-1, площею 212,8 кв.м. (стосовно даного об`єкту відсутнє ППР); трансформаторна підстанція Р-1, площею 62,2 кв.м. (ппр від 30.10.2024 №2596419-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати – 1 041, 85 грн.); прохідна №1 С-1, площею 101,8 кв.м. (ппр від 30.10.2024 №2596421-2405-2031 UA63120270000028556 на суму сплати – 1 705,15 грн.); бетонозмішувальний вузол Н-7, площею 1747,7 кв.м. (стосовно даного об`єкту відсутнє ППР); частина виробничого корпусу Ж-1, площею 3000 кв.м. з 11210,9 кв.м. (ппр від 30.10.2024 №2583529-2405-2031-UA63120270000028556 на суму сплати 187 782,58 грн.).
Вказані об`єкти нерухомості були передані позивачем в користування згідно договору оренди приміщення №01/07-23 від 01.07.2023.
Тобто, з викладеного вбачається, що частина належних позивачу приміщень у 2024 році перебувла в оренді, а відтак не відповідає критеріям застосування встановленої законодавцем податкової пільги.
На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність у нього обов`язкових ознак наявності підстав для звільнення його від сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки щодо нежитлових приміщень, згідно п.п. «є» 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до частин першої-третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 139, 244-246, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул.Григорія Сковороди, буд.46, м.Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, код ЄДРПОУ: 43983495) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення виготовлено 30.06.2026.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА