Справа № 630/179/26
Провадження № 2/630/278/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді    Сухорукова І.М.,
за участю секретаря    Дубрової А.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :
Позивач системою «Електронний суд» звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що 09.09.2016 між АТ "Альфа-Банк" та відповідачкою укладено договір № CCNG-630473353 про надання кредиту в розмірі 200000,00 грн. В подальшому, 17.05.2021 було укладено договір № 2 відповідно до якого АТ "Альфа-Банк" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія "Флексіс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № CCNG-630473353. 18.05.2021 було укладено договір № 18-05/2021 відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Флексіс" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № CCNG-630473353. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № CCNG-630473353. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № CCNG-630473353.
25.01.2019 між АТ "Альфа-Банк" відповідачкою укладено договір № МТС-631094949 про надання кредиту в розмірі 200000,00 грн. В подальшому, 17.05.2021 було укладено договір № 2 відповідно до якого АТ "Альфа-Банк" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія "Флексіс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № МТС-631094949. 18.05.2021 було укладено договір № 18-05/2021 відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Флексіс" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № МТС-631094949. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № МТС-631094949. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № МТС-631094949.
13.01.2020 між ТОВ "Інфінанс" та відповідачкою укладено, в електронній формі шляхом підписання електронним підписом, договір позики № 0963471891. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20000,00 грн. В подальшому, 14.07.2021 було укладено договір № 14-07/21 відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0963471891. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0963471891. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 0963471891. Відповідачка неналежним чином виконувала обов`язки за кредитними договорами, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в розмірі 98409,07 грн.
Ухвалою від 17 березня 2026р. провадження по справі було відкрито та її розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 17 березня 2026р. було задоволено клопотання позивача та витребувано докази з АТ КБ «ПриватБанк» про належність відповідачу платіжної карти та зарахування на неї кредитних коштів. 
Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності та проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач відзиву на позов або клопотань до суду не подав. У судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачу надсилалася копія ухвали про відкриття провадження у справі, в якій роз`яснювалися строки та порядок подання відзиву та клопотань про розгляд справи у загальному порядку. Відзиву на позовну заяву або клопотань від відповідачки судом не отримано. На адресу суду повернувся конверт з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Таким чином, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
09.09.2016 між ПAT «АЛЬФА-БАНК» та  ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», а також акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про надання кредиту, відповідно до умов якої, ПAT «АЛЬФА-БАНК» відкрив позичальнику банківський рахунок та надав відповідачу кредитний ліміт 10000 грн з можливістю збільшення до 200000 грн з процентною ставкою 36% річних. Також сторони підписали довідку про умови кредитування з використанням картки «Максимум» де погодили порядок та розмір обов`язкового щомісячного платежу. 
Як вбачається з виписки з карткового рахунку, даний договір обліковувався за номером 630473353.
Згідно до розрахунку АТ «СенсБанк», заборгованість за договором 630473353 з 09.09.2016 по 09.05.2021 складає 46730,08 грн, що складається з 510,69 грн заборгованості з овердрафту, 7065,54 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 38753,85 грн заборгованості за тілом кредиту, 400 грн заборгованості з неустойки.
25.01.2019 між AT «АЛЬФА-БАНК» та  ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», а також акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про надання кредиту, відповідно до умов якої, ПAT «АЛЬФА-БАНК» відкрив позичальнику банківський рахунок та надав відповідачу кредитний ліміт 200000 грн з процентною ставкою 26% річних. 
Як вбачається з виписки з карткового рахунку, даний договір обліковувався за номером 631094949.
Згідно до розрахунку АТ «СенсБанк», заборгованість за договором 631094949 з 25.01.2019 по 17.05.2021 складає 11190,13 грн, що складається з 201,05 грн заборгованості з овердрафту, 1231,53 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 9657,45 грн заборгованості за тілом кредиту, 100 грн заборгованості з неустойки.
За договором факторингу № 2 від 17.05.2021 АТ «Альфа-Банк» відступило до ТОВ «ФК «Флексіс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстрів прав вимог.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, за №11086 значиться боржник ОСОБА_1 за договором №630473353 із загальною сумою заборгованості у розмірі 46730,08 грн; за №11848 значиться боржник ОСОБА_1 за договором №631094949 із загальною сумою заборгованості у розмірі 11190,13 грн.
За договором факторингу № 18-05/21 від 18.05.2021 ТОВ «ФК «Флексіс» відступило до ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстрів прав вимог.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, за №11086 значиться боржник ОСОБА_1 за договором №630473353 із загальною сумою заборгованості у розмірі 46730,08 грн; за №11848 значиться боржник ОСОБА_1 за договором №631094949 із загальною сумою заборгованості у розмірі 11190,13 грн.
13 січня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та позичальником ОСОБА_1 було укладено у електронному вигляді договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0963471891. За кредитним договором у п.1.6 сума кредитного ліміту визначена у 20000,00 грн, строком на 30 днів із сплатою процентів за 1,75 % у день на суму фактичного залишку заборгованості. Позичальником за допомогою електронного підпису було акцептовано пропозицію (оферту) від 13.01.2020 за заявою-анкетою №0963471891 на наступних умовах: розмір кредиту 1400 грн, строк користування 30 днів, відсоткова ставка 1,75% на день. У заяві-анкті позичальника зазначена банківська карта НОМЕР_1 .
ТОВ «Інфінанс» 13.01.2020 перерахувало на картку НОМЕР_2 гроші 1400 грн.
Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк», отриманої судом у порядку витребування доказів, ОСОБА_1 належить карта № НОМЕР_1 , на яку 13.01.2020 було зараховано 1400,00 грн.
За розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Інфінанс», борг позичальника за період з 13.01.2020 по 14.07.2021 складається з тіла кредиту 1400 грн та відсотків 13450,50грн.
За договором факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ «Інфінанс» відступило до ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстрів прав вимог.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, за №1648 значиться боржник ОСОБА_1 за договором №0963471891 із загальною сумою заборгованості у розмірі 14850,50 грн.
10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПТІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за витягом з реєстру боржників і до боржника ОСОБА_2 за договором №101804770 із загальною сумою заборгованості у розмірі 29260,00 грн.
Відповідно до витягу з реєстру боржників та витягів до змін у реєстри боржників до договору про відступлення права вимоги, значиться боржник ОСОБА_1 : за порядковим номером 47012 за договором 0963471891із загальною сумою заборгованості 28203,00грн; за порядковим номером 18948 за договором 630473353 із загальною сумою заборгованості 57689,72 грн; за порядковим номером 83242 за договором 631094949 із загальним розміром заборгованості 12442,85 грн.
Згідно із розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Вердик Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», заборгованість ОСОБА_1 становить:
За договором 630473353 станом на 04.02.2026 – 57689,72 грн, що складається з 39264,54 грн заборгованості за кредитом, 10959,64 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 7465,54 грн пені. 
За договором  631094949 станом на 04.02.2026 – 12442,85 грн, що складається з 9858,50 грн заборгованості за тілом кредиту, 449,43 грн заборгованості за відсотками, 1331,63 грн пені, 3%річних з 21.07.2021 по 23.02.2022 176,64 грн та інфляційних втрат з серпня 2021 по лютий 2022 626,65 грн.
За договором 0963471891 станом на 04.02.2026 – 28276,50 грн, з тіла кредиту 1400 грн та відсотків 26876,50грн.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Згідно частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З наданих позивачем документів вбачається, що договори № 630473353, № 631094949 з «Альфа-Банк» укладалися у письмовому вигляді з надання кредитних лімітів на банківський рахунок позичальниці. 
З наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір 0963471891 між сторонами укладався в електронній формі. Відповідь АТ КБ «Приватбанк» свідчить про належність банківської карти відповідачу та про зарахування на неї кредитних коштів.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 01.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та позичальником ОСОБА_2 у електронному вигляді кредитний договір №101804770. ТОВ «Мілоан»  у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши на банківський рахунок ОСОБА_2 кредит в сумі 5000,00 грн.
За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Позивач надав документацію, яка наявна у нього як правонаступника кредитора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги.
Таким чином, до ТОВ «Коллект Центр» перейшли всі права ТОВ «Інфінанс» та ПАТ «Альфа Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами №№ 630473353, 631094949, 0963471891. 
Отже, ТОВ «Коллект Центр» являється новим кредитором у зобов`язанні.
ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку по своєчасному поверненню кредитів та сплаті процентів за користування кредитами, що підтверджується розрахунками заборгованості та виписками з банківських рахунків. Таким чином позивач ТОВ «Коллект Центр» правомірно вимагає стягнення простроченої заборгованості з відповідача відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.
Разом із цим, суд вважає, що розмір заборгованості за відсотками обґрунтований не у повному обсязі у зв`язку із наступним.
Позивачем у позові вказано розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором №0963471891 за відсотками у 26876,50грн.
Відсотки за кредитним договором №0963471891 встановлені у розмірі 1,75% на день, і за період кредитування 30 днів від тіла кредиту 1400 грн вони мали становити (1,75% від 1400 грн * 30 днів) 735 грн.
Матеріали справи не містять доказів, що строк кредитування був пролонгований.
За змістом ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.
При зверненні до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 26876,50 гривень, яка існує станом на дату пред`явлення позову. Таким чином, вбачається, що відсотки за користування наданим кредитом продовжували нараховуватись поза межами строку кредитування у 30 днів – тобто після 13.02.2020.
Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України.
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 зазначила, що системний аналіз частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору.
Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення).
Санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (пункт 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).
В даному випадку з поданих до суду матеріалів вбачається, що позивачем було заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитного договору. При цьому позовних вимог про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання відповідно до правил ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.
Позивачем ставляться вимоги про стягнення саме тіла кредиту та процентів.
Розрахунку заборгованості в порядку ч. 2ст. 625 ЦК України за договором №0963471891 позивач не надавав та вимог про стягнення таких коштів не заявляв.
У зв`язку із цим, до спірних правовідносин слід застосувати вищевказані правові висновки касаційного суду щодо обмеження нарахування процентів за користування кредитом строком дії договору.
За таких умов, правомірним є нарахування відсотків за передбачений договором 30 денний строк кредитування які становлять 735,00 грн. 
Таким чином, вірним розміром заборгованості відповідача за договором №0963471891 є 2135,00 грн, що складається з 1400,00 грн за сумою основного боргу та 735,00 грн відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача.
Також, суд зазначає, що за розрахунками заборгованості, складеними ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» за договором №630473353 вказана пеня 7465,54 грн та за договором  № 631094949 вказана пеня 1331,63 грн.
При цьому, у розрахунках не зазначено, яким способом, за який період, та на підставі яких положень договору така пеня нараховувалася. 
Тому суд вважає необґрунтованою та не доведеною пеню за договорами №630473353 у розмірі 7465,54 грн та № 631094949 у розмірі 1331,63 грн.
Суд вважає доведеною суму заборгованості за договором 630473353 у розмірі 50224,18 грн, що складається з 39264,54 грн заборгованості за кредитом, 10959,64 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Суд вважає доведеною суму заборгованості за договором 631094949 у розмірі 11111,22 грн., що складається з 9858,50 грн заборгованості за тілом кредиту, 449,43 грн заборгованості за відсотками, 3%річних 176,64 грн та інфляційних втрат 626,65 грн.
Загальний розмір заборгованості за трьома кредитними договорами складає 63470,40 грн
У зв`язку із викладеним позов підлягає частковому задоволенню у сумі 63470,40 грн.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК).
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі N362/3912/18 (провадження N61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі N201/14495/16-ц (провадження N61-22962св19).
На підтвердження надання правничої допомоги, позивача надано Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2025 із Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», а також витяг з акту №18 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 про надання юридичної допомоги щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 , яку оцінено у 25000 грн, з яких 4000 грн за усну консультацію, що тривала 2 години, складання позову вартістю 18000 грн, що тривало 6 годин, письмова консультація 3000,00 грн 1 година.
Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.
Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи, яка є незначної складності та є подібною до інших аналогічних позовів фінансових компаній зі стягнення прострочених позик та кредитів, те, що адвокатом не проводилися додаткові розрахунки у справі, а також, що в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика; час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в описі дій вчинених у якості надання правової допомоги; виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, є вочевидь завищеним, а тому суд приходить до висновку про те, що відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду у наступних розмірах.
Сума задоволених вимог 63470,40 грн складає 64,50 % від 98409,07 грн заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 2662,40 грн. 
Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 64,50 % сплаченого судового збору тобто 1717,25 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 144 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 521, 526, 625, 626, 628, 638-640, 1054, 1077, 1088 ЦК України, ст.ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», суд - 

ухвалив :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926 , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 ) заборгованість за Договорами № 630473353, №631094949, №0963471891 у загальному розмірі 63470 (шістдесят три тисячі чотириста сімдесят) грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926 , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 ), судовий збір у розмірі 1717 (одна тисяча сімсот сімнадцять) гривні 25 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926 , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 );
відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя І.М. Сухоруков