Справа № 752/11514/25 
Провадження № 2/752/2354/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2026 року м. Київ
Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Білас С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, - 
присутні:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: не з`явилась
представник відповідача: не з`явилась
третя особа: не з`явилась
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та просить зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітніми онуками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити наступні способи участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме: бачитись з онуками щотижнево кожної суботи з 09 до 18 години та неділі з 09 до 18 години з правом забирати дітей до місця свого проживання, відвідувати культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування, в перші два місяці з дня винесення рішення суду по справі у присутності матері, а в подальшому без супроводу матері; забирати онуків на відпочинок та оздоровлення з виїздом за межі Києва, Київської області та України, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; сумісно відпочивати з онуками 1 тиждень у літній період за погодженням з матір`ю місця відпочинку; безпосередньо вітати дітей за місцем їхнього перебування щорічно 26 квітня та 10 червня для привітання з днем народження; необмежено спілкуватися з онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 особисто, засобами телефонного, відео, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між онуками та бабусею.

В обгрунтування позову зазначає, що, починаючи з 12.10.2024р. і по теперішній час відповідачка постійно чинить перешкоди позивачці, як бабусі, у спілкуванні з онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 12.10.2024р. відповідачка здійснила блокування номеру телефону позивача, унеможлививши телефонний зв`язок із відповідачем. Позивачка неодноразово здійснювала спроби зв`язатися з відповідачем за її номером телефону, однак зв`язок був заблокований з її боку. Відповідач фактично ігнорує прохання позивача та не повідомляє жодної дати та часу зустрічі з онуками. На думку позивача, поведінка відповідача свідчить про навмисне створення перешкод у спілкуванні з малолітніми онуками, що шкодить як законним правам позивача, так і інтересам самих малолітніх дітей. Усі намагання позивача мирним шляхом врегулювати даний спір не призводять до позитивного результату, оскільки відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з онуками. Позивач вказує, що бажає підтримувати повноцінний і нормальний зв`язок з онуками, брати участь у їх вихованні, розвитку їхніх здібностей, спілкуватися з ними, ходити в театр, кінотеатр, кафе, гуляти в парках та на дитячих майданчиках. Оскільки після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, поступок з боку відповідачка не відбувається, позивачка змушена звернутися до суду з відповідними вимогами. 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.05.2025р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Відповідачка направила до суду відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначено, що з 2017р. до 2024р. відповідачка проживала із сином позивачки ОСОБА_5 у Польщі в м. Краків. За весь час проживання із відповідачкою син позивачки ОСОБА_5 не працював, з метою забезпечити його роботою та дати можливість здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток, а також для легалізування його перебування на території Польщі у 2017р. відповідач зареєструвала власний бізнес у Польщі. У 2022р. у зв`язку із вторгненням рф на територію України до відповідача приїхала мати ОСОБА_5 , яка стала на бік ОСОБА_5 та почала погрожувати їй, що відправить до психіатричної лікарні, а також постійно розмежовувала її дітей на «оце твої, а ці наші», що також призводило до ще більших сварок у родині. Позивачка принижувала і ображала відповідачку нецензурними словами у присутності її дітей. Всі документи на дітей були у ОСОБА_5 (паспорти, свідоцтва про народження та інші). У вересні 2024р. відповідачка звернулася до Консульства України в Польщі про допомогу у зв`язку із вчиненням ОСОБА_5 домашнього насилля відносно неї та її дітей. І з допомогою Консульства та поліції Польщі відповідачка змогла відновити деякі документи дітей, які викрав ОСОБА_5 , аби вона не змогла повернутися в Україну. Після відновлення дитячих документів відповідачка разом із дітьми переїхала в Україну. З моменту повернення відповідачки із дітьми в Україну ОСОБА_5 за допомогою своєї матері ОСОБА_1 почав активно втілювати в життя свої погрози відібрати дітей шляхом звернення із заявами, зміст яких не відповідає дійсним обставинам, аби відповідачка не мала можливість спокійно жити, виховувати дітей, займатися їх вихованням та розвитком, оскільки вимушена постійно надавати пояснення та відвідувати органи, пов`язані із захистом 

прав дитини, як от Служби у справах дітей, органи поліції та інші органи, до яких звертається ОСОБА_5 із безпідставними заявами. Весь цей час ОСОБА_5 чинить психологічне насилля відносно відповідачки та її дітей, що полягає в постійних погрозах відібрати в неї дітей, понівечити її життя. Отже, як вказує відповідач, син позивачки за її допомогою через особисту неприязнь, з мотивів помсти намагається відібрати дітей у відповідачки та повернути їх до Республіки Польща шляхом подання безпідставних скарг до відповідних компетентних органів України, в яких звинувачує відповідачку в безвідповідальності та протиправних діях відносно дітей. Відповідачка вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки позивачка ОСОБА_1 є матір`ю батька дітей ОСОБА_5 , який вчиняв відносно ОСОБА_2 насильницькі дії у присутності дітей. Окрім того, відповідачу випадково стало відомо про те, що ОСОБА_5 в уповноваженому органі Республіці Польщі видав довіреність на свою матір, у якій надав дозвіл своїй матері на вивіз (перетинання) державного кордону України його дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Тобто, як звертає увагу відповідачка, визначати графік побачень дітей із бабою без присутності матері дітей категорично неможливо, оскільки є загроза того, що ОСОБА_1 в період дії воєнного стану перетне кордон України разом із дітьми, що поставить їх життя під загрозу, враховуючи протиправні дії їх батька ОСОБА_5 як відносно матері дітей, ОСОБА_2 , так і відносно самих дітей. Також, на думку відповідача, неможливо визначати графік побачень баби із дітьми, дозволяючи останній перебувати за місцем її проживання, оскільки за адресою проживання, вказаною ОСОБА_1 , остання не проживає, а проживає її інший син. Будь-яких доказів того, де саме проживає позивачка і які в цьому житлі створені умови для можливості розвитку її онуків, остання не надала. Окрім іншого, баба дітей ОСОБА_7 не надала жодних доказів, які б свідчили про вчинення перешкод з боку ОСОБА_2 у спілкуванні дітей із бабою. Декілька телефонних дзвінків на номер телефону відповідачки не є доказами створення будь яких перешкод з боку відповідачки. У свою чергу, матеріали справи не містять жодних доказів звернення позивачки, до прикладу, до Служби у справах дітей та сім`ї із відповідною заявою. Також, як зазначає відповідач, позивач у справі, перебуваючи в гостях у ОСОБА_2 та батька дітей ОСОБА_5 в Республіці Польща неодноразово принижувала матір дітей ОСОБА_2 у присутності дітей, що викликало, зокрема в сина ОСОБА_8 занепокоєння та психологічні зміни в поведінці. Також, у присутності дітей син ОСОБА_1 вчиняв відносно ОСОБА_2 акти домашнього насилля, що шкодило психіці дітей, при цьому позивачка не вчиняла жодних дій, аби перешкодити протиправним діям свого сина. Окрім іншого, як зазначає відповідачка, в дітей також є баба і дід по лінії матері, які також бажають брати участь у вихованні онуків та спілкуванні з ними, в тому числі у святкові та вихідні дні. 
У відповіді на відзив позивачка підтримала свої позовні вимоги та свою позицію, просила задовольнити позов. Вказує, що відзив є змішуванням обставин та наклепницьких заяв щодо сина позивача та особисто позивачки. Відзив фактично містить емоційне звинувачення, а не правове заперечення позовних вимог, що стосуються конституційного права баби на спілкування з онуками, у вихованні та навчанні яких позивачка брала активну участь із самого їх народження. Позивачка 

вказує про безпідставність та недоведеність викладених у відзиві обставин. 
Від Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов Висновок від 23.02.2026р. №100-2527 про доцільність визначення ОСОБА_1 способів участі у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 18.03.2026р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості в їх сукупності, заслухавши в судовому засіданні позивача, судом встановлено наступне.
Так, батьками малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що вбачається з долучених до матеріалів справи скорочених витягів із свідоцтва про народження. 
Позивачка ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження № НОМЕР_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а, отже, є бабою ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .
Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007) з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою "a" в статті 2, повинні бути застосовані.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
У відповідності до ч. 3 ст. 291 Цивільного кодексу України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Тлумачення статті 159 Сімейного кодексу України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. 
Відповідно до частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. 
Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються в тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108).
Також ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, в першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську 

відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. russia» від 05 березня 2019 року, § 82).
Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені в рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» («Shvets v. Ukraine», заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15.
При цьому у вищевказаній постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено, в тому числі, й те, що для врахування балансу інтересів у цій справі суд звертається до положення статті 257 СК України, згідно з якою баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом.
Вказані за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі №607/9336/20, вирішуючи питання про права діда та баби на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.
При розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування баби з онуками обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування.
З Висновку Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 23.02.2026р. №100-2527 про доцільність визначення ОСОБА_1 способів участі у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що Служба вважає за доцільне з метою налагодження відносин баби з онуками, визначити ОСОБА_1 , наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : особисті побачення в непарні тижні року в суботу з 10:00 до 12:00 в рекреаційних зонах і місцях дитячого відпочинку та дозвілля міста Києва у присутності матері; особисті 

побачення в парні тижні року в середу з 17:00 до 19:00 в рекреаційних зонах і місцях дитячого відпочинку та дозвілля міста Києва у присутності матері. 
З Висновку вбачається, що Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією надано до Баришівського районного суду Київської області висновок у цивільній справі №355/111/25 про доцільність визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_2 . Працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 25.02.2025р. та, повторно, 13.05.2025р., проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дітей з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . На момент обстеження умови для проживання та виховання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були створені належним чином. Фахівцями Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб 06.03.2025р. було здійснено соціальне відвідування сім`ї ОСОБА_12 / ОСОБА_13 за вказаною адресою та складено акт оцінки потреб сім`ї/особи. На момент відвідування базові потреби дітей забезпечені в повній мірі. Зі спостережень фахівців, у матері ОСОБА_2 наявний батьківський потенціал для забезпечення гармонійного розвитку та виховання дітей. ОСОБА_2 через свого адвоката Сініцину О.П. надала до Служби пояснення від 18.09.2025р., в яких зазначає, що спілкування баби з онуками без присутності матері категорично неможливе, оскільки є загроза того, що ОСОБА_1 без її дозволу вивезе дітей за кордон. Баба з боку батька ОСОБА_1 вказує в позовній заяві адресу проживання: АДРЕСА_2 Акт обстеження своїх житлово-побутових умов проживання на неодноразові запити Служби ОСОБА_1 не надала. Також ОСОБА_1 не надала документи, що підтверджують право власності/користування житлом, характеристику з місця роботи або проживання, довідку про доходи (за останні 6 місяців). ОСОБА_1 надала до Служби довідку від 11.07.2025р. про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі, на предмет вживання психоактивних речових, згідно з якою ознак наркологічних та психіатричних захворювань у неї не виявлено. З метою проведення роботи, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Службою були направлені листи до Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської селищної ради Київської області про проведення обстеження умов проживання баби ОСОБА_1 та до Комунальної установи «Центр соціальних служб Баришівської селищної ради» про проведення оцінки потреб баби ОСОБА_1 . Згідно з відповіддю Служби у справах дітей та сім`ї Баришівської селищної ради Броварського району Київської області 17.09.2025р. працівником служби був здійснений телефонний дзвінок ОСОБА_1 з метою узгодження проведення обстеження її умов проживання. Проте ОСОБА_1 категорично відмовилась від проведення обстеження і складання відповідного акта. Під час виїзду 01.10.2025р. за адресою: АДРЕСА_2 , двері квартири ніхто не відчинив, у зв`язку з чим провести обстеження житлово-побутових умов не виявилось 

можливим. Згідно з інформацією Центру соціальних служб Баришівської селищної ради Броварського району Київської області від 01.10.2025р. провести оцінку потреб сім`ї/особи також не вдалося, оскільки ОСОБА_1 відмовилась від проведення такої оцінки, зазначивши, що вважає її протизаконною. Бабою ОСОБА_1 не надано документів, які б підтверджували створення нею належних житлово-побутових умов для перебування та ночівлі дітей. 
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 Сімейного кодексу України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
У судовому засіданні встановлено, що між сторонам дійсно існує конфлікт та неприязні відносини, наявність яких не є підставою для обмеження прав баби на спілкування з онуками. 
При ухваленні рішення, суд враховує, що особисті конфлікти між сторонами, чи між батьком та матір`ю дітей не повинні порушувати інтереси дітей, через що має бути визначений спосіб участі позивачки у вихованні онуків, що не суперечить їх інтересам. При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право баби на участь у вихованні онуків.
А тому суд погоджується із висновком Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, яким визначено графік побачень позивача із дітьми, що повністю відповідає інтересам малолітніх дітей, тому саме такий графік побачень суд бере до уваги і визначає позивачу для побачення з онуками.
Оскільки перешкод, які б чинила відповідач у спілкуванні позивачем з дітьми в судовому засіданні не встановлено, тому в задоволенні вимоги щодо зобов`язання відповідача не чинити перешкод необхідно відмовити.
Верховний Суд у постанові від 25.03.2024р. у справі №742/1716/23 виснував про те, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з онуками. Відмова в задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного 

строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та встановлення графіку побачень згідно Висновку Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 968,96 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. 

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 354 ЦПК України, - 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні задовольнити частково.
2. Визначити наступні способи участі баби ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 :
- особисті побачення в непарні тижні року в суботу з 10:00 до 12:00 в рекреаційних зонах і місцях дитячого відпочинку та дозвілля міста Києва у присутності матері;
- особисті побачення в парні тижні року в середу з 17:00 до 19:00 в рекреаційних зонах і місцях дитячого відпочинку та дозвілля міста Києва у присутності матері. 
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.) грн. судового збору.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, 
набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ). 
Відповідач:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 58, код ЄДРПОУ 37413735).

Повний текст рішення складено та підписано 15.06.2026р. 

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА