КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року м.Київ №320/44877/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Войцеховський через свого представника - адвоката Суліму С.Л. звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві , в якому просить суд :
визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо не виключення суми податкового боргу в розмірі 1 328 282,08 грн з інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 ;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо не виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису від 25 серпня 2021 року № 43625857 про обтяження: податкову заставу щодо майна, яке належить ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податку ОСОБА_1 шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності податкового боргу в сумі 1328282,08 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу 14010100);
припинити податкову заставу на майно ОСОБА_1 , а саме: нежилих приміщень з №35 по №39, з №84 по №86 (група приміщень 3а) та група приміщень 4а (в Літ.А), загальна площа (кв.м.): 956.2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у податковій заставі на підставі рішення про опис майна у податкову заставу №33521-10 від 21 листопада 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним було здійснено всіх заходів, що від нього вимагались контролюючим органом з огляду на положення статті 93 ПК України. Вважає, що є остатні підстави для виключення інформації про наявність податкового боргу та припинення податкової застави щодо його майна. Просить суд задовольнити позов.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху.
У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви, що перешкоджали відкриттю провадження. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головне управління ДПС у м. Києві правом надання відзиву на позовну заяву не скористалось, будь-яких доказів до матеріалів справи не надало.
Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 є власником нежилих приміщень з №35 по №39, з №84 по №86 (група приміщень 3а) та група приміщень 4а (в Літ.А), загальна площа (кв.м.): 956.2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час розгляду Дарницьким районним судом міста Києва цивільної справи №753/11463/20 про поділ майна подружжя позивачу стало відомо про наявність обтяження (податкової застави) на нежилих приміщеннях з №35 по №39, з №84 по №86 (група приміщень 3а) та група приміщень 4а (в Літ.А), загальна площа (кв.м.): 956.2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Листом ГУ ДПС у м. Києві №7558/6/26-15-13-06-10 від 05 лютого 2024 року на адвокатський запит повідомлено представника позивача, що на підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 21 листопада 2019 року №33521-10 проведено опис майна боржника ОСОБА_1 нежилих приміщень з №35 по №39, з №84 по №86 (група приміщень 3а) та група приміщень 4а (в Літ.А), загальна площа (кв.м.): 956.2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складено акт опису майна від 25 серпня 2021 року №613/26-15-13-06-26 та зареєстровано право податкової застави в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна та зареєстровано 25 серпня 2021 року за №43625857.
Листом ГУ ДПС у м. Києві №26886/6/26-15-13-06-10 від 22 березня 2024 року на адвокатський запит повідомлено представника позивача про відсутність підстав для звільнення майна ОСОБА_1 з податкової застави та виключення її з відповідних реєстрів.
Листом ГУ ДПС у м. Києві №44008/6/26-15-13-06-10 від 01 травня 2024 року на адвокатський запит повідомлено представника позивача, що питання щодо звільнення майна платника податків ОСОБА_1 , що перебуває у податковій заставі буде розглянуто після підтвердження обставин визначених пунктом 93.1 статті 93 ПК України.
21 травня 2024 року позивач на адресу відповідача направив вимогу про звільнення його майна з податкової застави та вилучення відповідного запису з Державного реєстру.
Листом ГУ ДПС у м. Києві №58398/6/26-15-13-06-10 від 21 червня 2024 року повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для звільнення його майна з податкової застави.
Вважаючи бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо невчинення дій про звільнення майна з податкової застави, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно пункту 88.1 статті 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Відповідно до пункту 88.2 статті 88 ПК України, право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Пунктом 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає:
89.1.1. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
89.1.2. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;
89.1.3. у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.
Згідно пункту 89.2 статті 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для складання Акта опису майна в податкову заставу від 25 серпня 2021 року №613/26-15-13-06-26 стало твердження контролюючого органу про наявність у ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 1328992,82 грн.
Відповідно контролюючим органом описано у податкову заставу нежилі приміщення з №35 по №39, з №84 по №86 (група приміщень 3а) та група приміщень 4а (в Літ.А), загальна площа (кв.м.): 956.2, що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Руденко Лариси, будинок 6а.
Згідно пункту 93.1 статті 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання органом державної податкової служби підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку: - 93.1.2 визнання податкового боргу безнадійним; - 93.1.3 набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; - 93.1.4 отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.
Відповідно до пункту 93.2 статті 93 ПК України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.
Таким чином, вищенаведений перелік підстав припинення податкової застави є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.
Згідно розділу VI Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 16 червня 2017 року №586, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 липня 2017 року за №859/30727, у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II ПК України, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення. Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу.
Суд звертає увагу на той факт, що відповідач в своїх листах вказує, що за позивачем рахується заборгованість, саме на суму 1328992,82 грн.
При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 червня 2022 року по справі №640/25158/21 Головному управлінню ДПС у м. Києві відмовлено у задоволенні позову про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 1328992,82 грн.
Вказаним рішення встановлено, що: «…ГУ ДПС у м. Києві не доведено наявності у відповідача податкових зобов`язань у розмірі на 1 028 679,85 грн та, відповідно - пені, оскільки у розмірі вказаної суми вищезгадане вище ППР було скасовано у системі податкової служби в порядку адміністративного оскарження, судом вказана сума податку не поновлювалась, оскільки справа № 826/10174/16 розглядалась відносно чинної частини ППР (після адміністративного оскарження). 
Що ж стосується долі суми донарахування за результатами судового та адміністративного оскарження, що склало суму зобов`язань відповідача з ПДВ, слід зазначити, що вона склала 552 402,26 грн (як зазначено).
Між тим, як вбачається з ІКПП станом на 09.08.2019 та за період з 31.12.2018 у відповідача рахувалася переплата у розмірі 552 402,26 грн, яка дорівнює загальній сумі зобов`язань, які залишились не скасованими після адміністративного оскарження та судового оскарження вищезгаданої ППР.
З останнього вбачається, що рівень зобов`язань та переплати дорівнювали один одному, а відтак ця сума не може бути повторно стягуватись з відповідача.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності у відповідача податкових зобов`язань та податкового боргу у заявленій до стягнення сумі, оскільки вказана сума скасована в рамках адміністративного оскарження та за рішенням суду не поновлювалась…».
Наведені вище обставини відповідно до положень статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України є обставинами, встановленими рішеннями суду, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Крім того, відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як було зазначено вище, стаття 93 ПК України чітко визначає підстави звільнення з податкової застави, зокрема майно платника податків звільняється з податкової застави з дня отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження (підпункт 93.1.4 пункту 93.1 статті 93 ПК України).
У зв`язку з чим, суд зазначає про настання обставин закінчення події визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 статті 93 Податкового кодексу України та розділу VI Порядку застосування податкової застави контролюючими органами.
Суд зауважує, що в даному випадку мало місце порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( Протокол ратифіковано Законом №475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17 липня 1997 року.
Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу». Необхідний баланс не був дотриманий, так як позивач особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» , що призвело до порушення пропорційності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність відносно звільнення майна ОСОБА_1 , що має наслідком захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача припинити податкову заставу майна ОСОБА_1 .
Крім того, відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 відомостей щодо наявності податкового боргу у розмірі 1328282,08 грн створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. 
У разі відсутності податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
Оскільки, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 червня 2022 року по справі №640/25158/21 встановлено відсутність у ОСОБА_1 податкового зобов`язання у розмірі 1328282,08 грн, то і наявність відповідних записів в ІКП, є неправомірними та підлягають вилученню (коригуванню) з метою повного відновлення порушених прав позивача.
Верховний Суд у своїх постановах (наприклад, від 19 лютого 2019 року у справі №825/999/17 та від 25 березня 2020 року у справі № 826/9288/18) зазначав, що відображення в ІКП відомостей про наявність заборгованості, з урахуванням встановлення протиправності її нарахування, створює негативні наслідки для платника, і контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо коригування таких даних. Ця вимога позивача також є обґрунтованою та підлягає задоволенню з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
У силу частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до частини першої статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до частини першої статті 139  Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, при звернення з даним позовом до Київського окружного адміністративного суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн згідно квитанції до платіжної інструкції від 25 червня 2024 року.
Отже, в силу приписів статті 139   Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо не виключення суми податкового боргу в розмірі 1328282,08 грн з інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податку ОСОБА_1 шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності податкового боргу в сумі 1328282,08 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу 14010100).
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо не виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису від 25 серпня 2021 року № 43625857 про обтяження: податкову заставу щодо майна, яке належить ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві припинити податкову заставу на майно ОСОБА_1 , а саме: нежилих приміщень з № 35 по № 39, з № 84 по № 86 (група приміщень 3а) та група приміщень 4а (в Літ.А), загальна площа (кв.м.): 956.2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у податковій заставі на підставі рішення про опис майна у податкову заставу №33521-10 від 21 листопада 2019 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ 44116011).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.