ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3705/24  Номер провадження 22-ц/814/409/26	Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 
на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 червня 2025 року,
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 30.07.2022 між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №100688435, згідно з умовами якого відповідач отримала 5000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідач зі свого боку умови кредитного договору не виконала. 
Відповідно до умов кредитного договору, 28.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги №92-МЛ/Т, де суму та розрахунок заборгованості за кредитним договором №100688435 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан». 
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість в загальному розмірі 22415,24 грн, з яких: 4373 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 17092,24 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 950 грн прострочена заборгованість за комісією, а також сплачені позивачем судові витрати.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18 червня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 100688435 у розмірі 6823,00 грн та судові витрати в сумі 2 422,40 грн, всього 7560,14 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
Рішення суду мотивоване доведеністю факту укладення між сторонами кредитного договору та невиконання позичальником своїх зобов`язань, в результаті чого утворилася заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками, які підлягають стягненню. Разом з тим, суд прийшов до висновку про нарахування відсотків за період указаний в анкеті-заяви на кредит, а саме за 15 днів. 
Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що підписуючи кредитний договір та паспорт споживчого кредиту сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За умовами кредитного договору, кредит надається загальним строком на 105 днів з 30.07.2022 р. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. 
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.08.2022. 
Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 12.11.2022.
Таким чином, позивач вважає, що відповідач був ознайомлений з строком кредитування, розміром відсоткових ставок та умовами кредитування відповідно до укладеного ним Кредитного договору №100688435 від 30.07.2022 року.
Зазначає, що згідно зі змістом Правил надання фінансових кредитів ТОВ "Мілоан", приймаючи пропозицію про укладання кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та цих правил, як невід`ємної його частини.
Вказує на те, що без отримання листа на електронну адресу чи SMS повідомлення на номер телефону Відповідача, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт Мілоана за допомогою логіна та пароля, договір між Відповідачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений. Тобто, даний Кредитний договір відповідає внутрішній волі Відповідача
Зауважує, що всі документи знаходяться в особистому кабінеті Позичальника з якими він був ознайомлений на момент укладення договору, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами Договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує на положення, які передбачають можливість нарахування непропорційно великої суми відсотків у порівнянні з розміром основного боргу. Не відповідають засадам добросовісності та розумності, і є несправедливими у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Вважає, що відсотки нараховані позивачем всупереч ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», де максимальний розмір денної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті не повинен перевищувати 1%.
Зауважує, що позивачем нараховані відсотки за кредитним договором поза межами строку кредитування. 
Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів в сумі 5000,00 грн. 
Вказує на те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема первинних документів на підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів.
Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, щодо направлення повідомлення відповідачу про перехід права грошової вимоги до нового кредитора. Таким чином наголошує, що будь-яких правовідносин з ТОВ «Кредит-Капітал» у відповідача не виникало, жодних договорів з останнім не укладалось.
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог частини 1статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 30.07.2022 ОСОБА_1 уклала кредитний договір з ТОВ «Мілоан» шляхом подачі заявки на отримання кредиту №100688435 в особистому кабінеті на офіційнму веб-сайті товариства.
Вказана заявка підписана позичальником, шляхом використання одноразового пароля, що прирівнюється до підписання договору в паперовій формі.
Відповідно до умов кредитного договору, позичальнику до укладання договору було надіслано проект кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), де остання повинна була ознайомитися з умовами та правилами кредитного договору, що розміщенні на офіційному сайті товариства та є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно з договором про споживчий кредит №100688435 (індивідуальна частина) від 30.07.2022 сума кредиту становить 5000 грн. 
Відповідно до п. 1.3. кредит надається строком на 105 днів з 30.07.2022. 
Пунктом 1.4. цього ж договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 12.11.2022. 
Проценти за користування кредитом: 2450 грн в грошовому виразі 1,637,467,00 відсотків річних у процентному значенні у пільговому періоді, загальні витрати позичальника за кредитом за весь строк кредитування становить 15950 грн в грошовому виразі та 1109.00 відсотків річних за весь строк кредитування. 
Орієнтовна вартість кредиту для позичальника за весь період користування кредитом складає 7450 грн, за весь строк кредитування 20950 грн.
Факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується платіжним дорученням №48601328 від 30.07.2022, в якому платником вказано ТОВ «Мілоан», отримувачем ОСОБА_1 сума зарахування 5000 грн (а.с. 17 на звороті).
Згідно з розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «Мілоан» загальний борг ОСОБА_1 за кредитним договором № 100688435 становить 22415,24 з яких: борг по тілу кредиту- 4373 грн; борг по відсотках - 17092,24 грн; борг по пені 0, борг по комісії 950 грн (а.с. 18-19).
Відповідно до договору про відступлення прав вимоги №92-МЛ/Т від 28.02.2023 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами, погашення боржниками заборгованості за якими не відбулося в строк з тих чи інших причин (а.с. 20-24). Факт передачі права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 за кредитним договором підтверджується витягом з додатку (реєстром боржників) до договору факторингу (а.с. зворот 25).
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність факту укладання кредитного договору та наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту та процентів за користування кредитними за період, вказаний в анкеті-заяві на кредит №103190859.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Пунктом 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.01.2021 р. у цивільній справі № 524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено…».
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Згідно довідки про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 , з якою було укладено кредитний договір №100688435 від 3007.2022, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) J33125. Дані одноразового ідентифікатору були направлені на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 16).
Рішення суду у частині укладення договору та отримання коштів не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.
Щодо перерахування коштів 
Підписуючи Договір про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту, графік платежів за договором, як Додаток №1, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 *22.
На підтвердження перерахування коштів відповідачу, позивачем до матеріалів справи долучено платіжне доручення №48601328 від 30.07.2022 року про переказ коштів на платіжку картку клієнта, що відповідає за номером, вказаній у кредитному договорі, у сумі 5000,00 грн (а.с. 17 на звороті).
Крім того, з листом АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 30.07.2022 здійснено переказ коштів LiqPay на суму 5000,00 (ID платеду 2043545810) (а.с. 99).
Таким чином, на виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти (5 000 грн) на картковий рахунок ОСОБА_1 , про що свідчить платіжне доручення, яке відповідно до статті 1 Закону України від 30 червня 2021 року №1591-ІХ «Про платіжні послуги» відповідає вимогам платіжного документа та відповідь з АТ КБ «Приватбанк».
Отже, аргументи відповідача, що вона не отримувала грошові кошти в заявленій позивачем сумі є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються матеріалами справи. 
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив факт перерахування кредитних коштів первісним кредитором відповідачу, однак визначаючи розмір нарахованих процентів не взяв до уваги умови кредитного договору та паспорт споживчого кредиту. 
Посилання відповідача на те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування чи отримання відповідачем кредитних коштів, спростовуються наявними у справі доказами.
При цьому колегія суддів приймає до уваги вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019.
У справі, яка переглядається апеляційним судом, справі доведено належними доказами наявність волевиявлення сторін на укладення правочину, фактичне отримання позичальником кредитних коштів, а також підставність стягнення заборгованості за кредитом.
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.
Розділом 5 Договору про споживчий кредит №1010688435 від 30.07.2022 передбачено відступлення права вимоги.
Відповідно до договору про відступлення прав вимоги №92-МЛ/Т від 28.02.2023 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами, погашення боржниками заборгованості за якими не відбулося в строк з тих чи інших причин (а.с. 20-24). 
Факт передачі права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 за кредитним договором підтверджується витягом з додатку (реєстром боржників) до договору факторингу (а.с. зворот 25).
Таким чином, районний суд прийшов до правильного висновку про набуття позивачем прав вимоги до відповідача за договором про споживче кредитування від №1010688435, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Крім того, посилання відповідача на те, що відповідачу не було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, колегія суду не бере до уваги, оскільки неповідомлення позичальника не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитом, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Задовольняючи позовні вимоги частково, районний суд керувався умовами анкети-заяви на кредит №100688435 від 30.07.2025.
Однак, апеляційний суд не погоджується із розрахунком заборгованості, здійсненим судом першої інстанції, з огляду на те, що він проведений на основі анкети-заяви.
Згідно з договором про споживчий кредит №100688435 (індивідуальна частина) від 30.07.2022 сума кредиту становить 5000 грн. 
Відповідно до п. 1.3. кредит надається строком на 105 днів з 30.07.2022 і складається з пільгового та поточного періодів.
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.08.2022 (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1.).
Поточний період складає 90 днів , що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 12.11.2022 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2.).
Пунктом 1.4. цього ж договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 12.11.2022. 
Пунктом 1.5.1. комісія за надання кредиту: 950.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Проценти за користування кредитом: 2450 грн в грошовому виразі 1,637,467,00 відсотків річних у процентному значенні у пільговому періоді, загальні витрати позичальника за кредитом за весь строк кредитування становить 15950 грн в грошовому виразі та 1109.00 відсотків річних за весь строк кредитування. 
Орієнтовна вартість кредиту для позичальника за весь період користування кредитом складає 7450 грн, за весь строк кредитування 20950,00 грн (а.с. 9-14).
Підписуючи кредитний договір, відповідач погодилась з усіма умовами.
Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту.
У пункті 2.3. сторонами погоджено умови пролонгації. 
Із вказаних умов договору слідує, що збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування.
Однак, позивачем не надано доказів того, що позичальник продовжував користуватись кредитними коштами та кредитний договір був пролонгований.
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що слід стягнути відсотки за користування кредитним коштами за 120 днів, відповідно до умов кредитного договору, а саме - пунктом 1.3. 
Пільговий період складає 15 днів за який щодня нараховується процент 2% від тіла кредиту (п. 1.3.1. та п. 1.5.2. кредитного договору). Відповідно: 2% від 5000,00 грн = 100,00 грн.
Таким чином розмір заборгованості за пільговий період буде складати 1500,00 грн (100,00 грн * 15 днів).
Поточний період складає 90 днів за який щодня нараховується процент 3% від тіла кредиту (п. 1.3.2. та п. 1.5.3. кредитного договору). Відповідно: 3% від 5000,00 грн = 150,00 грн.
Таким чином розмір заборгованості за пільговий період буде складати 13500,00 грн (150,00 грн * 90 днів).
Отже, заборгованість за нарахованими відсотками буде складати 15000,00
Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачу була нарахована комісія за пролонгації в розмірах по 100,00 грн за кожний раз.
Оскільки позивачем не надано доказів пролонгації кредитного договору, колегія судів не вбачає підстав для її нарахування.
Щодо стягнення комісії за користування кредитним кошами у розмірі 950 грн, колегія суддів вважає, що наявні підстави для її стягнення, оскільки такий розмір відповідає умовам кредитного договору, а саме - п.1.5.1.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, однак допустився помилкового висновку провівши розрахунок заборгованості на основі анкети-заяви, залишивши сам кредитний договір, Додаток №1 до Договору, паспорт споживчого кредиту поза увагою.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - слід задовольнити частково, рішення районного суду в частині стягнення відсотків за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача 15000 грн заборгованості за відсотками, що відповідає умовам кредитного договору.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, за розрахунком колегії суддів, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором № 4100688435 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.07.2022 у загальному розмірі 20950,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 15000,00 грн - заборгованість за процентами, 950,00 грн- заборгованість по комісії.
Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, слід змінити порядок розподілу судових витрат.
Відповідно ст.141 ЦПК України, враховуючи відсоток задоволених позовних вимог (93,46%) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 2 284,54 грн (2 422,40 грн х 93,46 %) та подачу апеляційної скарги у розмірі 3395,96 грн, (3 633,60 грн х 93,46%), а всього 5 680,50 грн.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 червня 2025 року - скасувати, ухвалити нове.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.  
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 100688435 від 30.07.2022 року у загальному розмірі 20950,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 15000,00 грн - заборгованість за процентами, 950,00 грн- заборгованість по комісії.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 5 680,50 грн понесених судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.
Головуючий Т.В. Одринська 

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль