ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/15595/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , відповідач1), військової частини НОМЕР_2 (далі - в/ч НОМЕР_2 , відповідач2), в якому просить:
визнати бездіяльність в/ч НОМЕР_1 протиправною та зобов`язати в/ч НОМЕР_1 надати Довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період служби у в/ч НОМЕР_1 ;
визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо невидачі наказу про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах;
зобов`язати в/ч НОМЕР_2 видати відповідний наказ про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах;
визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо не нарахування та не здійснення виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн за тривалість проходження військової служби в бойових умовах на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова №153);
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та здійснити виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн за тривалість проходження військової служби в бойових умовах на підставі пункту 4 Постанови №153. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.03.2022 проходить службу в Збройних Силах України, а саме: в період з 22.03.2022 по 05.12.2022 - у військовій частині НОМЕР_3 на посаді стрільця; в період з 07.12.2022 по 03.01.2024 - на посаді оператора у в/ч НОМЕР_1 ; з 05.01.2024 проходить службу у в/ч НОМЕР_2 . Тобто, станом на дату початку несення військової служби в Збройних Силах України позивачу було 22 повних років.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
З метою реалізації свого права на отримання винагороди, передбаченої рішенням Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд та Постановою №153, ОСОБА_1 звернувся до поточної військової частини несення військової служби в/ч НОМЕР_2 із відповідним запитом на отримання передбаченої винагороди.
За результатом розгляду вказаного звернення в/ч НОМЕР_2 направлено на адресу в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_4 лист за вих. №2076/2912 від 09.06.2025 із проханням надати Довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період служби у в/ч НОМЕР_1 та НОМЕР_4 .
З інформації в/ч НОМЕР_2 відповідь на лист за вих. №2076/2912 від 09.06.2025 від в/ч НОМЕР_1 не надходила, Довідку про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період несення служби у в/ч НОМЕР_1 надано не було.
У зв`язку з неотриманням вказаної довідки, адвокатом Луганським О.Ю. в інтересах позивача було направлено до в/ч НОМЕР_1 адвокатський запит від 03.09.2025 із вимогою надати наступну інформацію:
1. Чи надходив до військової частини НОМЕР_1 від військової частини НОМЕР_2 лист за вих. №2076/2912 від 09.06.2025?
2. Якщо так - вказати дату та вхідний номер реєстрації відповідного документа, а також надати його копію.
3. Яку відповідь було надано військовою частиною НОМЕР_1 на зазначений лист? Повідомити дату, вихідний номер та надати копію відповіді.
4. Якщо відповідь не була надана - повідомити причини її ненадання та строки, у межах яких має бути надана відповідь на зазначений лист за вих. №2076/2912 від 09.06.2025 згідно з чинним законодавством і відомчими нормативними актами.
5. Надати інформацію про структурний підрозділ, посаду та дані посадової особи військової частини, відповідальної за розгляд та підготовку відповіді на зазначений лист.
Даний запит було направлено засобами поштового зв`язку 04.09.2025 та вручено отримувачу 09.09.2025.
Проте відповідь на запит надана не була, Довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин за період служби у в/ч НОМЕР_1 не складено.
Вказана бездіяльність перешкоджає можливості реалізації права позивача на отримання передбаченої одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови №153.
З наведених підстав позивач просив задовольнити позов повністю.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.44). 
18.12.2025 через систему Електронний суд надійшли додаткові пояснення від позивача, в яких зазначає, що його перебування в районах ведення бойових дій перевищує строк 6 місяців, що підтверджується довідками та витягами з довідок, які долучені до позовної заяви, а також довідкою військово-лікарської комісії від 18.11.2025 №2025-1118-1521-2970-3, якою встановлено діагноз F41.2 змішаний тривожно депресивний розлад складного генезу з проявами інсомнії, стан медикаментозної субкомпенсації, який визнано захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини (а.с.49-51).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.58-59) представник відповідача1 позов не визнав та зазначив, що позивач був зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 та проходив військову службу до 03.01.2024. Під час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій. Даний факт підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 26.12.2025 №4699/2276/2854.
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) 03.01.2024 №3 ОСОБА_1 виключений із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення з 03.01.2024, у зв`язку з подальшим проходженням військової служби у в/ч НОМЕР_2 .
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень у даному конкретному випадку не допустив протиправної бездіяльності, адже об`єктивно не міг вчинити відносно позивача управлінського волевиявлення з приводу підготовки довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відповідно до Постанови №153 у зв`язку з ретельною перевіркою інформації, в тому числі за допомогою архівних документів.
Станом на день подання даного відзиву на позовну заяву в/ч НОМЕР_1 виконала вимоги в частині та направила на адресу позивача Довідку про безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та довідку про відсутність випадків притягнення до відповідальності. Вищезазначені довідки в/ч НОМЕР_1 направила також і на адресу Відповідача2. 
Просив відмовити у задоволенні позову повністю.
У відповіді на відзив, яка подана через систему Електронний суд, позивач зазначає, що оскільки в/ч НОМЕР_1 не вчинила жодних дій, спрямованих на належне оформлення документів, на момент звернення до суду мала місце триваюча бездіяльність з боку в/ч НОМЕР_1 , а тому надання документа після відкриття провадження у справі не спростовує факту протиправної бездіяльності та не впливає на її правову оцінку. Натомість відповідачем1 не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість надання необхідних документів у розумні строки, а отже вчинена бездіяльність повинна бути визнана протиправною. Також позивач покликається на те, що надання відповідачем1 довідок, які не відповідають формі, встановленій додатком до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд, не може вважатися належним виконанням покладеного на нього обов`язку (а.с.68-69).
У відзиві на позовну заяву (а.с.76-81) представник відповідача2 позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що в/ч НОМЕР_2 не може видати наказ про виплату одноразової грошової допомоги (винагороди) за тривалість проходження служби в бойових умовах стосовно молодшого сержанта ОСОБА_1 без отримання Довідок встановленої форми з усіх попередніх місць служби. В/ч НОМЕР_2 направила запит до в/ч НОМЕР_4 та в/ч НОМЕР_1 з метою отримання Довідок та формування юридичних підстав для видачі наказу про виплату винагороди. Однак, ігнорування в/ч НОМЕР_1 запиту щодо видачі Довідки встановленої форми унеможливлює видачу в/ч НОМЕР_2 відповідного наказу. 
Станом на дату надання відзиву Довідки встановленої форми відповідно до Окремого доручення від в/ч НОМЕР_1 не було отримано.
Позивач через систему Електронний суд подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що саме в/ч НОМЕР_2 , у якій позивач проходить службу на момент звернення за виплатою, є суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний забезпечити реалізацію права на отримання винагороди, у тому числі шляхом формування пакета документів та прийняття відповідного управлінського рішення.
Покладення на відповідача2 функцій щодо ініціювання, оформлення та прийняття рішення про виплату винагороди означає, що внутрішні організаційні процедури та взаємодія з іншими військовими частинами не можуть перекладатися на позивача та не звільняють відповідача2 від відповідальності за кінцевий результат реалізації права.
Посилання відповідача2 у відзиві на те, що ним направлялися запити до інших військових частин, не свідчить про належне виконання покладених на нього обов`язків та не звільняє його від відповідальності за невчинення остаточних дій, спрямованих на виплату винагороди. Відсутність наказу командира в/ч НОМЕР_2 про виплату одноразової грошової винагороди свідчить про триваючу бездіяльність відповідача2. В/ч НОМЕР_2 не надала суду доказів наявності об`єктивних перешкод для виплати одноразової грошової винагороди та не довела, що вжила всіх можливих заходів для реалізації права позивача. Позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю (а.с.101-103).
У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідаач2 додатково зазначив, що Окреме доручення чітко встановлює спосіб, у який військова частина (поточна стосовно військовослужбовця) здійснює отримання відповідних відомостей, а саме шляхом подання запитів на отримання Довідок з попередніх місць служби (військових частин) для їх подальшого аналізу та видачі/відмови у видачі наказу про виплату винагороди (а.с.106-108). 
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у в/ч НОМЕР_3 на посаді стрільця у період з 22.03.2022 по 05.12.2022; з 07.12.2022 по 03.01.2024 - на посаді оператора у в/ч НОМЕР_1 ; з 05.01.2024 проходить службу у в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком серія НОМЕР_5 (а.с.11-14) та не є спірним.
ОСОБА_1 звернувся до в/ч НОМЕР_2 із рапортом виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах на підставі пункту 4 Постанови №153.
З метою виконання рішення Міністерства оборони України від 20.02.2025 №999/уд та Постанови №153 відповідач2 звернувся до командирів в/ч НОМЕР_4 та НОМЕР_1 з листом, в якому просив надати Довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період служби ОСОБА_1 у в/ч НОМЕР_1 та НОМЕР_4 (а.с.15зворот).
В/ч НОМЕР_4 видала Довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин від 17.06.2025 №1630/2314 (а.с.54).
В/ч НОМЕР_1 таку довідку за період служби позивача не надала.
Представник позивача - адвокат Луганський О.Ю. звернувся з адвокатським запитом від 03.09.2025 до в/ч НОМЕР_1 (а.с.21), в якому поставив наступні питання:
1. Чи надходив до військової частини НОМЕР_1 від військової частини НОМЕР_2 лист за вих. №2076/2912 від 09.06.2025?
2. Якщо так - вказати дату та вхідний номер реєстрації відповідного документа, а також надати його копію.
3. Яку відповідь було надано військовою частиною НОМЕР_1 на зазначений лист? Повідомити дату, вихідний номер та надати копію відповіді.
4. Якщо відповідь не була надана - повідомити причини її ненадання та строки, у межах яких має бути надана відповідь на зазначений лист за вих. №2076/2912 від 09.06.2025 згідно з чинним законодавством і відомчими нормативними актами.
5. Надати інформацію про структурний підрозділ, посаду та дані посадової особи військової частини, відповідальної за розгляд та підготовку відповіді на зазначений лист.
Даний запит було направлено засобами поштового зв`язку 04.09.2025 та вручено отримувачу 09.09.2025 (а.с.23-24).
У відповідь на запит представника позивача від військової частини НОМЕР_1 25.09.2025 надійшла відповідь наступного змісту: «Слава Україні! Головне завдання нашої військової частини полягає у забезпеченні національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії проти України, а також у відновленні державного суверенітету та територіальної цілісності. Для забезпечення безпеки передачі інформації, просимо направити ваш документ офіційними засобами зв`язку через Генеральний штаб Збройних сил України: ІНФОРМАЦІЯ_2 З повагою, НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_5» (а.с.28).
25.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою про надання Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період служби у в/ч НОМЕР_1 (а.с.26). Заяву надіслав на електронну адресу Генерального штабу Збройних сил України, наведену у відповіді військової частини НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , та безпосередньо до в/ч НОМЕР_1 (а.с.25-27).
Листом від 26.09.2025 Генеральний штаб Збройних сил України повідомив позивача та вказав, що лист отримано на електронну адресу Генерального штабу та переадресований до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відповідного реагування на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.30).
Адвокат Луганський О.Ю. повторно 26.09.2025 надіслав на електронну адресу Генерального штабу адвокатський запит від 03.09.2025 (а.с.31).
У відповідь Генеральний штаб Збройних сил України надіслав лист, який тотожний за змістом від 26.09.2025 (а.с.32).
Позивач звернувся до Міністерства оборони України зі скаргою від 03.10.2025 на дії командира в/ч НОМЕР_1 та просив зобов`язати в/ч НОМЕР_1 надати Довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період служби у в/ч НОМЕР_1 (а.с.33-34).
В ході судового розгляду даної справи в/ч НОМЕР_1 видала довідку від 24.12.2025 №26099, в якій зазначила, що дійсно за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 в період з 07.12.2022 по 03.01.2024 позивач дисциплінарних стягнень не має. Крім того, відповідач1 видав довідку від 26.12.2025 №4699/2276/2854 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.63-54).
20.02.2026 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до в/ч НОМЕР_2 та документами, в якому просив прийняти рішення про виплату та здійснення йому одноразової грошової винагороди у повному обсязі - 1 000 000 (а.с.119).
В доповідній записці командиру в/ч НОМЕР_2 на рапорт молодшого сержанта ОСОБА_1 запропоновано в задоволенні рапорта позивача відмовити та повторно звернутися до в/ч НОМЕР_1 щодо надання Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою додатку до рішення Міністра оборони України від 26.09.2025 №5601/уд) за період служби у в/ч НОМЕР_1 , оскільки надані даною військовою частиною довідки не відповідають формі, визначеної Окремим дорученням (а.с.118).
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.14 ст.2 Закону №2232-XII).
Відповідно до частини першої 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII)).
За правилами частини другої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Кабінет Міністрів України 11.02.2025 прийняв Постанову №153.
Так, пунктом 1 Постанови №153 вирішено погодитися з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект).
Пунктом 2 Постанови №153 затверджено, зокрема, Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - Порядок №153).
Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Пунктом 4 Постанови №153 установлено, що:
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин, приписи Постанови №153 встановлюють такі обов`язкові умови, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1) приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2) вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153: до 25 років;
3) факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні»;
4) фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5) безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних бойових дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153 (11 лютого 2025 року) (абз.2 п.4); або безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) (абз.4 п.4).
Варто зауважити, що така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Разом з тим, Міністром оборони України видано Доручення №999/уд від 20.02.2025 (далі - Доручення №999/уд, а.с.82-86), відповідно до якого передбачено виплату одноразової грошової допомоги після укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, затвердженого Постановою, у розмірі один мільйон гривень, яка виплачується трьома частинами (далі - Допомога); одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - Винагорода) у розмірі один мільйон гривень. Виплата здійснюється один раз за весь період проходження військової служби та не підлягає поділу на частини.
Дорученням №999/уд визначено, що право на Винагороду мають виключно особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які до набрання чинності Постановою (до 13.02.2025) у віці до 25 років (яким не виповнилося 25 років) були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (далі військовослужбовці) строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 13.02.2025.
Підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно- вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025, Винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від одного мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі.
Цим же дорученням, зобов`язано командування видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України проводити заходи внутрішнього контролю шляхом здійснення попередніх перевірок законності нарахування Винагороди та Допомоги.
Таким чином, вказаним дорученням встановлено, що документи, оформлені військовою частиною для здійснення виплат, передбачених Постановою №153, попередньо, тобто до моменту видання наказу для здійснення виплати та фактичної виплати Винагороди та Допомоги, перевіряються шляхом здійснення перевірок законності нарахування Винагороди, Допомоги командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Крім того, Дорученням №999/уд командирів військових частин зобов`язано провести аналіз наявності зазначених вище військовослужбовців у підпорядкованих військових частинах; провести серед цих військовослужбовців роз`яснювальну роботу щодо умов та особливостей виплати Винагороди; організувати роботу щодо створення (отримання) інформації про сумарну кількість днів безпосередньої участі вказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій для виплати Винагороди або Допомоги у відповідності до Постанови та цього доручення, документального підтвердження відсутності (наявності) у вказаних військовослужбовців випадків притягнення до відповідальності, здійснити оформлення довідок.
В додатку до Доручення №999/уд міститься форма Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (а.с.87-88).
Як встановлено судом, ОСОБА_1 відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_3 на посаді стрільця у період з 22.03.2022 по 05.12.2022; з 07.12.2022 по 03.01.2024 - на посаді оператора у в/ч НОМЕР_1 ; з 05.01.2024 проходить службу у в/ч НОМЕР_2 .
Позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України у період з 07.06.2023 по 02.08.2023, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 19.10.2023 №4699/1125/1055/1 (а.с.16).
Витяги з довідок в/ч НОМЕР_4 від 05.12.2022 №2116, 2115, 2118, 2119 свідчать, що позивач приймав безпосередню участь в бойових діях в періоди: 01.09-05.09.2022, 12.09-30.09.2022, 01.08-31.08.2022, 01.10-16.10.2022, 25.10-31.10.2022, 01.11-30.11.2022 (а.с.17-19).
Крім того, з довідок військової частини НОМЕР_7 від 02.07.2022 №6572, від 08.08.2022 №6980 вбачається, що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в бойових діях з 09.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022 (а.с.19зворот-20).
Довідкою ВЛК від 18.11.2025 №2025-118-1521-2970-3 підтверджується наявність у позивача захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с.52).
При цьому з матеріалів справи слідує, що військова частина НОМЕР_4 склала Довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин від 17.06.2025 №1630/2314, відповідно до якої позивач в період з 09.06.2022 по 05.09.2022, з 12.09.2022 по 17.10.2022, з 25.10.2022 по 05.12.2022 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Харківській області (а.с.54).
Водночас, обґрунтовуючи відсутність порушень прав позивача, в/ч НОМЕР_1 вказала, що направила на адресу позивача та в/ч НОМЕР_8 Довідку про безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та довідку про відсутність випадків притягнення до відповідальності.
Аналізуючи долучені до відзиву довідки від 24.12.2025 №26099 та від 26.12.2025 №4699/2276/2854 (а.с.63-64), суд констатує, що такі не відповідають формі, наведеній у Додатку до Доручення №999/уд, отже не можуть бути належною підставою для виплати позивачу винагороди, передбаченої Постановою №153.
Факт невідповідності поданих довідок встановленій формі також наведено в доповідній записці командиру в/ч НОМЕР_2 (а.с.118).
Отже, неподання в/ч НОМЕР_1 належно оформленої Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин порушує право позивача на виплату винагороди, передбаченої Постановою №153.
У зв`язку з викладеним суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача2 щодо невидачі наказу про виплату одноразової грошової винагороди та, відповідно, її не нарахування і не виплати, оскільки такі вимоги є передчасними з огляду на відсутність усіх належних підтверджуючих документів, зокрема відповідних довідок від усіх військових частин, де позивач попередньо проходив військову службу, як передбачено Дорученням №999/уд, із зазначенням, зокрема про відсутність випадків притягнення до відповідальності, як безумовної підстави для виплати винагороди, передбаченої Постановою №153.
Вирішуючи даний спір, суд враховує відповідні положення Доручення №999/уд, відповідно до яких командирів військових частин зобов`язано провести аналіз наявності зазначених вище військовослужбовців у підпорядкованих військових частинах; провести серед цих військовослужбовців роз`яснювальну роботу щодо умов та особливостей виплати Винагороди; організувати роботу щодо створення (отримання) інформації про сумарну кількість днів безпосередньої участі вказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій для виплати Винагороди або Допомоги у відповідності до Постанови та цього доручення, а також оформлення відповідних довідок.
Судом встановлено, що на виконання вимог Постанови №153 та зазначеного доручення відповідач2 листом від 09.06.2025 №2076/2912, направленим засобами «СЕДО», звертався з вимогою до в/ч НОМЕР_4 та в/ч НОМЕР_1 надати Довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях, а також інші передбачені відомості за відповідною формою.
Водночас матеріали справи свідчать, що відповідач1 належним чином не виконав покладений на нього обов`язок, оскільки запитувану довідку у встановленій формі не надав, обмежившись поданням довідок від 24.12.2025 №26099 та від 26.12.2025 №4699/2276/2854, які не відповідають вимогам окремого доручення Міноборони.
Це свідчить про неналежне виконання в/ч НОМЕР_1 визначених нормативними актами обов`язків.
Таким чином, суд дійшов висновку, що бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не надання позивачу та в/ч НОМЕР_2 Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період служби у в/ч НОМЕР_1 є протиправною.
Щодо покликання позивача про відмову у наданні винагороди на підставі рапорту від 20.02.2026, в якому він просив прийняти рішення про виплату та здійснення йому одноразової грошової винагороди у повному обсязі - 1 000 000 грн, долучивши документи про безпосередню участь у бойових діях та довідку ВЛК від 18.11.2025 №2025-1118-1521-2970-3, якою визнано його діагноз захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини (а.с.119-125), то суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України право на захист це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.
Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення у майбутньому.
Позивачем надано до суду докази звернення до тимчасово виконуючого обов`язки командира в/ч НОМЕР_2 із рапортом про прийняття та розгляд поданих ним документів та прийняття рішення про виплату одноразової грошової винагороди у повному обсязі - 1000000 грн (а.с.119).
В підтвердження відмови у такій виплаті, позивач надає доповідну записку офіцера юридичної групи в/ч НОМЕР_2 , в якому останній пропонує командиру в/ч НОМЕР_2 в задоволенні рапорта позивача відмовити та повторно звернутися до в/ч НОМЕР_1 щодо Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою додатку до рішення Міністра оборони України від 26.09.2025 №5601/уд) за період служби у в/ч НОМЕР_1 (а.с.118).
Надана позивачем доповідна записка офіцера юридичної групи військової частини НОМЕР_2 не може вважатися рішенням про відмову у виплаті винагороди, оскільки за своїм змістом має виключно рекомендаційний характер, не створює правових наслідків для позивача та лише містить пропозицію командиру прийняти відповідне управлінське рішення.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідачем2 прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової винагороди, а відтак не доведено факту порушення прав позивача саме у формі прийняття негативного рішення. Водночас відсутність належного розгляду поданого рапорта свідчить про незавершеність відповідної адміністративної процедури, що також унеможливлює надання судом оцінки правомірності можливого рішення по суті заявлених вимог.
Відтак спір з цього приводу між сторонами ще не виник.
Крім того, суд зауважує, що на момент звернення до суду (09.12.2025), спірні правовідносини щодо розгляду рапорта позивача від 20.02.2026 ще не виникли.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з`ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи пред`явлено позов.
Доцільно зауважити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому».
За відсутності ж спору відсутні й підстави для судового реагування, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у шляхом визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненадання позивачу та відповідачу2 Довідки про безпосередню участь військовослужбовця - ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою, наведеною у додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період служби у в/ч НОМЕР_1 та зобов`язання відповідача2 надіслати ОСОБА_1 та в/ч НОМЕР_2 Довідку про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою, наведеною у додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд), в іншій частині позовних вимог відмовити, як передчасно заявлених.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 та військовій частині НОМЕР_2 Довідки про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою, наведеною у додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 та військовій частині НОМЕР_2 Довідку про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин (за формою, наведеною у додатку до рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 №999/уд) за період служби у військовій частині НОМЕР_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 );
Відповідач1: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 );
Відповідач2: військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій