Справа № 357/19754/25
Провадження № 2/357/668/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )

27 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Ярмола О. Я. ,
при секретарі - Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» Ярослава Сердійчук, через систему «Електронний суд», звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Договорами № 555147720450001 від 01.06.2021 та № 0967993137 від 12.05.2021 у загальному розмірі 24 917,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.06.2021 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 на підставі Заявки на пролонгацію від 01.06.2021 до договору позики 555147720450, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений Договір позики № 555147720450001 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашенню заборгованості за попереднім Договором № 555147720450 в сумі 1500,00 грн. на новий строк 30 днів під проценти, вказані в п. 1.1.1. Договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику та сплатити зазначені проценти. 18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступає ТОВ «Факторинг Партнерс», а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, за плату та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати кредит, платити проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором позики № 555147720450001 від 01.06.2021 в загальному розмірі 3842,40 грн, з яких: 1500,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 2342,40 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги.
Кім того, 12.05.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0967993137 та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 3632820, що акцептована відповідачем 12.05.2021 шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України). Зазначає, що Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, проте відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за вказаним договором, чим порушила його умови та норми чинного законодавства. 22.06.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»» було укладено Договір факторингу №22/06-22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»» права грошової вимоги до Боржників, в тому числі за Договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 року, укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .. У свою чергу, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» відступило право вимоги до Боржників ТОВ «Факторинг Партнерс» відповідно до Договору відступлення права вимоги №23/05/24 від 23.05.2024 року, в тому числі за Договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 року, укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . Зважаючи на викладене, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача, заборгованість якого за Договором позики станом на день формування позовної заяви становить 21 075,00 грн., з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 19 075,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги.
04.02.2026 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви викладено клопотання позивача щодо розгляду справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства. У матеріалах справи містяться повернуті поштові відправлення (конверти), скеровані за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, з відмітками ВПЗ про неможливість їх вручення адресату через його відсутність за вказаною адресою, що згідно з положенням п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки.
Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ).
Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи.
З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. 

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин.
Фактичні обставини справи.
Судом установлено, що 12.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0967993137/1 та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 3632820 від 12.05.2021.
За змістом вказаного договору розмір кредиту, що надається відповідачу становить 2000,00 грн, строк користування кредитом становить 30 днів, строк дії договору складає 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації.
Річна відсоткова ставка 638,75 %, застосовується за умови належного виконання умов Договору за відсутності пролонгації.
Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 3050,00 грн, за умови належного виконання умов Договору за відсутності пролонгації.
Номінальна відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбачених Правилами.
Максимальна відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору або скасування програми лояльності.
Акцептуючи оферту відповідач підтвердила, що уклала цей договір на сприятливих для себе умовах, в тому числі з отримання повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття нею рішення щодо укладення цього договору, що відповідає її внутрішній волі.
Підписуючи акцепт відповідач розуміла, що одночасно підписує Паспорт споживчого кредиту і Заявку-анкету на отримання кредиту та підтвердила, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правдивою.
Відповідач підписала договір електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 3j4v3q.
Також відповідач підписала електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 3j4v3q пропозицію укласти договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0967993137/1 від 12.05.2021 року (оферта) та надання 1 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № 3632820 від 12.05.2021 року.
Відповідно до умов вказаної Заявки-анкети відповідач отримала кредит (транш) у розмірі 2 000 грн. строком на 30 днів, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, реальна відсоткова ставка 638,75 %.
Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі та 12.05.2021 перерахував грошові кошти в сумі 2000,00 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 (номер транзакції в системі iPay.ua - 89372373), що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про успішне перерахування коштів №3158_250611113649 від 30.07.2025.
22.06.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»» було укладено Договір факторингу №22/06-22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»» права грошової вимоги до Боржників, в тому числі за Договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 року, укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 ..
У свою чергу, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» відступило право вимоги до Боржників ТОВ «Факторинг Партнерс» відповідно до Договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 року, в тому числі за Договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 року, укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 
20.12.2024 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024.
ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача, заборгованість якої за Договором позики станом на 22.06.2022 року становить 21 075,00 грн., з яких: 2000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 19 075,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс».
Крім того суд установив, що 01.06.2021 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 555147720450001.
Відповідно до п. 1.1 договору, сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язань позичальника по погашенню заборгованості по договору позики № 555147720450 в сумі 1500,00 грн на строк 30 днів календарних днів під проценти, вказані в п. 1.1.1, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.
Пунктами 1.1.1, 1.1.1.1, 1.1.1.2 договору передбачено, тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить вiд фактичного виконання позичальником умов договору та становить: - знижена процентна ставка, фіксована становить 1,75 % за день (640,00 % річних) від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованостi або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днiв, що слідують за датою закінчення такого строку; - стандартна процента ставка, фіксована становить 2,60 % за день (950,00 % річних) від суми позики та застосовується: у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в пп 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днiв поспiль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до п. 2.1 договору, позика пролонгується на новий термін на підставі заявки на пролонгацію та сплати позичальником заборгованості по процентах за користування попередньою позикою в сумі 345,15 грн та оплати у повній сумі процентів за пролонгацію 0,00 грн не пізніше 01.06.2021.
Із заявки на пролонгацію від 01.06.2021 по договору позики № 555147720450 від 18.05.2021 слідує, що відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами пролонгації, а саме щодо сплати заборгованості по процентах у сумі 345,15 грн та суми комісії за пролонгацію 0,00 грн до кінцевої дати сплати 01.06.2021, та підтвердила намір пролонгувати даний договір позики на строк 30 днів під 640,00 % річних.
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що відповідачу на номер її мобільного телефону НОМЕР_2 , був надісланий одноразовий ідентифікатор 8107, для підписання договору.
Довідкою про погашення по договору № 555147720450 від 18.05.2021, виданою директором ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» М.Г. Тарасенко підтверджено, що відповідачем ОСОБА_1 погашено заборгованість по договору № 555147720450 від 18.05.2021 шляхом перерахування коштів згідно умов договору позики (пролонгації) № 5551477204500001 від 01.06.2021, який укладено на підставі заявки про пролонгацію.
18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступає ТОВ «Факторинг Партнерс», а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, за плату та на умовах, визначених договором.
21.12.2023 між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023.
Із платіжної інструкції № 793 від 27.12.2023 слідує, що 27.12.2023 ТОВ «Факторинг Партнерс» перерахувало ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» кошти в розмірі 1100000,00 грн, призначення платежу - "оплата за договором факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023".
Згідно з копією Акту прийому-передачі реєстру боржників від 22.12.2023 року до Договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» передало, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло Реєстр боржників кількістю 20507 боржника.
Відповідно до реєстру боржників від 22.12.2023 до договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 3842,40 грн, з яких 1500,00 грн - сума заборгованості за виданою позикою, 2342,40 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою.
Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на момент укладення договорів) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачали використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За ст.629 та ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів.
Як вбачається з матеріалів справи, договори позики між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , а також між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника шляхом введення одноразового ідентифікатора.
Отже, між сторонами було укладено договори позики, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За замістом ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15, провадження № 61-8803св22).
При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.
З наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за договорами виконало, надало відповідачу кредитні кошти у розмірах передбачених договорами позики.
За положеннями частин 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Верховний Суд України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 висловив таку правову позицію: «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У Постанові ВС від 18.10.2023 у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем надано до суду як договори факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023, № 22/06-22 від 22.06.2022, № 23/05/24 від 23.05.2024, так і відповідні документи, які підтверджують заборгованість відповідача за договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 та за договором позики № 555147720450001 від 01.06.2021.
Відтак, ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі вказаної документації довело належним чином, що набуло право грошової вимоги за договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 та за договором позики № 555147720450001 від 01.06.2021.
При оцінці договорів факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023, № 22/06-22 від 22.06.2022, а також № 23/05/24 від 23.05.2024, суд керується закріпленим у ст.204 ЦК України принципом правомірності правочину та зауважує, що ці договори ніким не оспорювалися та у встановленому порядку недійсними не визнавалися, а відтак, суд приймає їх до уваги.
Матеріалами справи підтверджено вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) за договорами позики, а саме: за договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 в сумі 2000,00 грн та за договором позики № 555147720450001 від 01.06.2021 в сумі 1500,00 грн.
Водночас, суд зазначає, що відповідач доводів позивача про таку заборгованість не спростувала, контррозрахунку заборгованості не зробила, доказів сплати заборгованості за договорами позики до суду не подала, як і доказів неотримання коштів позики.
Судом перевірено розрахунки відсотків за користування позиками та при визначенні остаточної суми грошових коштів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на погашення відсотків суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
З досліджених доказів суд установив те, що за договором позики № 555147720450001 від 01.06.2021 відсотки за користування позикою нараховувалися відповідно до зниженої процентної ставки в розмірі 1,75 % за 30 днів (строк кредиту) відповідно до п. 1.1, 1.1.1.1. Договору, що становить 787,50 грн. та ще за 30 днів (з моменту виникнення прострочення) за стандартною процентною ставкою, що становить 2,60% відповідно до п. 1.1.1.2. Договору.
Водночас, нарахування заборгованості по процентам за понадстрокове користування коштами за Договором позики № 555147720450001 від 01.06.2021 у сумі 1554,90 грн є неправомірним, з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припинилося 01.07.2021 року, а саме після спливу визначеного договором строку позики. Відтак позов у цій частині не підлягає до задоволення.
Крім того, суд установив, що за договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 відсотки за користування позикою нараховувалися відповідно до відсоткової ставки у розмірі 1,75 % визначеної договором за 30 днів (строк користування кредитом), що становить 1050,00 грн.
При цьому, нарахування заборгованості по процентам за понадстрокове користування коштами за Договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 у сумі 18 025,00 грн є неправомірним, з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припинилося 11.06.2021 року, а саме після спливу визначеного договором строку позики. Відтак позов у цій частині також не підлягає до задоволення.
Позивач не надав суду доказів пролонгації договорів позики № 0967993137 від 12.05.2021 та № 555147720450001 від 01.06.2021.
Суд має право прийняти посилання та твердження сторони лише у випадку їх належного доведення в ході розгляду справи, за виключенням випадків, коли такі обставини не потребують окремого доведення. При цьому сам лише факт відсутності заперечень іншої сторони проти таких посилань та тверджень не може вважатися їх визнанням. 
З урахуванням викладеного, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування позикою за договором № 555147720450001 від 01.06.2021 у розмірі 787,50 грн та за договором № 0967993137 від 12.05.2021 у розмірі 1050,00 грн.
Таким чином, оцінивши сукупність зібраних по справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» суми існуючої заборгованості за Договором позики № 555147720450001 від 01.06.2021 року та за Договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 року в загальному її розмірі 5337,50 грн.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень, проте з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» слід стягнути ці витрати пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 518,90 грн, виходячи з наступного розрахунку 5337,50х2422,40/24917,40.
Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрачені ним на професійну правничу допомогу адвоката кошти в сумі 13000 гривень.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Зважаючи на часткове задоволення вимог позову, відсутність клопотання відповідача про зменшення судових витрат, їх слід стягнути також пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2784,70 грн. (5337,50х13000/24917,40).
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість:
- за Договором позики № 555147720450001 від 01.06.2021 року у розмірі 2 287 (дві тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 50 копійок, з яких: 1 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 787,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 
- за Договором позики № 0967993137 від 12.05.2021 року в розмірі 3 050 (три тисячі п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 050,00 грн. - сума заборгованості за відсотками,
а всього - 5 337 (п`ять тисяч триста тридцять сім) гривень 50 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 518,90 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2784,70 грн, а всього 3 303 (три тисячі триста три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, м. Київ, індекс 03150;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
З урахуванням норми ч. 5 ст. 268 ЦПК України, повний текст рішення складено та підписано 27.04.2026 року. 
Суддя    	О. Я. Ярмола