ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1771/26 Справа № 175/3102/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Краснокутська Н. С. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,
при секретарі судового засідання Примак Н.М.,
за участю захисника адвоката Берзіня С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката Берзіня С.Л., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір,
в с т а н о в и л а:
постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 04 січня 2026 року о 21 годині 15 хвилин за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Миколи Рибалка, буд. 59, керував транспортним засобом «Chevrolet Captiva», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На зазначену постанову захисник, адвокат Берзінь С.Л., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить провадження у справі закрити за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На обґрунтування своїх вимог вказує, що на відеозаписі транспортний засіб не рухається і при цьому ОСОБА_1 не вчиняє жодних дій, спрямованих на запуск двигуна, початок руху тощо. На відеозаписах міститься розмова поліцейських із ОСОБА_1 , однак на цьому відеозаписі відсутній відеоматеріал безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, він не містить фіксації об`єктивної сторони за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто дій ОСОБА_1 , спрямованих на керування транспортним засобом. На відеозаписі не зафіксовано марку і модель, а також номерні знаки транспортного засобу, які вказані в протоколі як «Chevrolet Captiva, д.н.з. НОМЕР_1 ». Тому в матеріалах справи немає будь-яких доказів, які встановлюють цю обставину доказування, а сторона захисту заперечує вказаний факт.
Вказує, що відсутність факту керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 підтверджується також тим, що на відеозаписі відсутня вказівка на зупинку та будь-які докази, які підтверджують таку зупинку з боку поліцейських, що підтверджує версію захисту про некерування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом. Поліцейська на відеозаписі на початку розмови з ОСОБА_1 не назвала жодної причини зупинки, якщо така нібито була. З відеозапису видно, що транспортний засіб не зупинявся працівниками поліції, оскільки він стояв поруч зі службовим автомобілем поліції і не рухався.
Наголошує, що в протоколі зазначено дату, час та місце розгляду адміністративної справи в суді як 04 січня 2026 року о 14 годині 00 хвилин. Однак сам протокол складено лише о 21 годині 54 хвилини, тобто пізніше. Таким чином, поліцейськими допущено описку, яка робить протокол недопустимим доказом. Також зауважив, що протокол, який міститься в матеріалах справи, є зіпсованим, оскільки має нечитабельний текст унаслідок його фізичного знищення.
ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду цієї справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань на час розгляду не надходило.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати наданих процесуальним законом заходів для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перешкодам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, за участю його захисника, адвоката Берзіня С.Л.
Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Дослідивши наявні матеріали справи, надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд констатує, що літери та символи, які містились у протоколі, є нерозбірливими для читання та аналізу внаслідок його вицвітання. Копія протоколу в матеріалах справи не міститься.
Водночас при об`єктивній неможливості встановити зміст протоколу про адміністративне правопорушення суд першої інстанції встановив, що 04 січня 2026 року о 21 годині 15 хвилин водій ОСОБА_1 за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Миколи Рибалка, буд. 59, керував транспортним засобом «Chevrolet Captiva», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Однак вказані обставини суперечать змісту картки про адміністративне правопорушення, тим більше диспозиції ст. 130 КУпАП, зокрема керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та порушення вимог п. 2.9а ПДР, тобто перебування водія в стані сп`яніння, при цьому проходження огляду водієм ОСОБА_1 та виявлені результати судом взагалі не встановлено.
Частиною 2 ст. 283 КУпАП вказано, що постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених при розгляді справи. Однак опис обставин, який встановлений судом, не узгоджується з нормою інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, матеріалами справи, а фактичні обставини, які інкриміновані останньому, взагалі неможливо перевірити під час судового розгляду у зв`язку із втратою протоколом властивості його читання.
З огляду на зазначене, такі істотні порушення тягнуть за собою скасування судового рішення та постановлення нової постанови судом апеляційної інстанції.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини та перевірити їх доказами.
Так, суд не вправі вийти за межі тих фактичних обставин, які встановлені протоколом про вчинення адміністративного правопорушення. Якщо викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права особи на захист та принципу рівності сторін процесу.
Протокол про адміністративне правопорушення по суті є обвинувальним актом, на основі якого, в сукупності з іншими доказами, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 7 КУпАП регламентовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Особа має безумовне право чітко знати, у вчиненні якого адміністративного правопорушення її звинувачують. Ця інформація має бути надана своєчасно, у письмовій формі та зрозумілою мовою.
У цьому випадку обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення у справі стосовно ОСОБА_1 , неможливо встановити та проаналізувати через відсутність тексту, який можливо прочитати. При цьому докази, які містяться в матеріалах справи, не мають юридичної та доказової сили, адже ними доводяться ті обставини, які наведені в протоколі, який за своєю суттю є обвинувальним актом.
Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення, та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.
Суд не вправі самостійно обирати чи встановлювати неконкретно викладені у протоколі про адміністративне правопорушення дані, які є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції обвинувачення та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
У справі «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. За цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
Помилкова оцінка судом першої інстанції доказів у справі у розрізі законодавства про адміністративне правопорушення є недопустимою, адже особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності лише на підставі і в порядку, встановлених цим законом, а особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ст. 7, 8 КУпАП).
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що діє при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За таких обставин неможливо зробити висновок про наявність або відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю через неможливість встановлення фактичних обставин, за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як передбачено положеннями ч. 7 та ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції має можливість вийти за межі апеляційної скарги в разі поліпшення становища особи.
За викладених вище обставин суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виключає у діях останнього наявність складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню через неможливість дослідження всіх доказів, а постанова міського суду — скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу захисника адвоката Берзіня С.Л., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА