Справа № 569/24450/24 
Номер провадження 2/570/633/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2026 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:
судді Гнатущенко Ю.В. 
з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,
представника відповідача Бойчука К.М. у судовому засіданні 15.06.2026 р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до  ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
Позивач, ТОВ "ФК "ЕЙС" звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07.03.2020 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та Відповідачем було укладено кредитний договір № 909735427 в формі електронного документа з використанням електронного підпису.
28.11.2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ ФК "Таліон Плюс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Таліон Плюс" приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.
28.11.2019 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01.
31.12.2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2022 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2023 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року. В подальшому ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 року включено, всі інші умови залишилися без змін.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 25371,00 грн.
07.11.2024 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" уклали Договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЕЙС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024 року ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25371,00 грн. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЕЙС" в сумі 25371,00 грн., з яких: 9000 грн. - заборгованість по кредиту, 16371,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19.12.2024 р. справу передано за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 31.01.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом учасників у судове засідання.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27.05.2025 р., ухваленого у заочному та спрощеному порядку з викликом учасників, позов задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором №909735427 від 07.03.2020 року в сумі 25371 грн. 00 коп., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
11.11.2025 р. до Рівненського районного суду Рівненської області через систему "Електронний суд" надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бойчука К.М. про перегляд заочного рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27.05.2025 року, в якій просить суд поновити пропущений строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення та скасувати його.
Ухвалою суду від 14.11.2025 р. заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду.
Ухвалою суду від 27.11.2025 р. заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення суду від 27.05.2025 р., - скасовано.
23.01.2026 р. від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Бойчука К.М. надійшли додаткові пояснення у справі вх.№1312, сформовані у системі "Електронний суд", у яких вказується, що позивач не надав суду погоджений сторонами та підписаний варіант кредитного договору, який нібито укладав ОСОБА_1 , також цей доказ (зміст договору) повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування, одже він є незаконним. Крім того у справі відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений з цими Правилами та погодився з ними, що повинно бути підтверджено доказами підписання їх відповідачем.
Згідно із п.п. 2.1.1.5. ДОГОВОРУ № 909735427 у разі бажання з боку Позичальника змінити строк надання Кредиту, за згодою Позичальника змінити Дисконтну процентну ставку за користування Кредитом на іншу процентну ставку, він повинен звернутись з відповідною пропозицією. Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, відсутня пропозиція Позичальника на продовження Договору та рішення кредитора про зміну умов договору.
Відповідно до Правової позиції Верховного Суду ВС/ВП: "Анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку" не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору" (ВС/ВП у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р). А також обгрунтовує свою позицію наступним: Підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання: Правила надання банківських послуг та тарифи мають мінливий характер, тому визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви є нереальним: Наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість погодження ціни договору: Не повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, покладає на слабшу сторону – споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору."
Також представник відповідача наводить Постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, у якій сформовано висновок: Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у раз відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Окрім того, представник відповідача звертає увагу на розрахунки заборгованості за кредитним договором, здійснені ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", у яких уся заборгованість відповідача відображена у графі "Сплачено".
Оскільки на момент укладення ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (Клієнт) та ТОВ "Таліон Плюс" (Фактор) Договору факторингу № 28/1118-01, відсутня заборгованість ОСОБА_1 , а також відсутність відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "Таліон Плюс", хоча нарахування будь-яких відсотків Фактором є незаконним, то подальша передача права вимоги за відсутності заборгованості ОСОБА_1 не має будь-яких правових наслідків.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу представник відповідача вважає, що вони є необгрунтованими, неспівмірними та є явно завищеними з огляду на складність справи, виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зважаючи на наведене, представник відповідача у додаткових поясненнях просить відмовити в позові про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" заборгованості за Кредитним договором № 909735427 від 07.03.2020 року в сумі 25371 грн. 00 коп за безпідставністю позовних вимог.
28.01.2026 р. представником позивача Поляковим О.В. подано додаткові пояснення вх.№1597, сформовані у системі "Електронний суд", у яких він вказує, що Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора № 8FA794KR.
Доказами накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора є, зокрема, QR-код — матричний (двовимірний) штрих-код, який містить інформацію про підписанта електронного договору. Цей QR-код призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою або спеціального сканера штрихкоду, що дозволяє швидко та безпомилково ідентифікувати електронний договір, підтверджуючи особу позичальника та факт його волевиявлення щодо укладення договору. QR-код є невід`ємним елементом електронного підпису з одноразовим ідентифікатором і забезпечує юридичну достовірність та незмінність даних, внесених у договір.
Додатково, доказом накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є Довідка щодо дій позичальника в Інформаційнотелекомунікаційній системі (далі -Довідка). У цій довідці зафіксовано персональні дані Позичальника, надані ним самостійно під час заповнення заявки на отримання грошових коштів.
Таким чином, комбінація QR-коду та Юридичної довідки Товариства є надійним доказом накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджує дійсність електронного договору, особу підписанта та його добровільне волевиявлення щодо укладення договору. Укладення Кредитного договору в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора повністю відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію".
Одноразовий ідентифікатор, як різновид електронного підпису, прямо передбачений законодавством як належний спосіб ідентифікації сторони та підтвердження її волевиявлення, прирівнюється до власноручного підпису та забезпечує дотримання письмової форми правочину. Відтак, електронний кредитний договір має повну юридичну силу, а відсутність доказів його укладення іншою особою виключає можливість визнання такого договору недійсним.
Також у додаткових поясненнях представника позивача зазначено, що Правила надання кредитних коштів знаходяться у відкритому доступі на сайті ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", кредитодавець не порушив прав позичальника, адже останній мав можливість необмежену кількість разів ознайомлюватись з цими умовами самостійно. Таким чином, права позичальника на доступ до інформації повністю забезпечені. При укладенні Договору, позичальник також висловлює згоду на приєднання до умов правил надання кредитних коштів. Підписуючи цей договір, позичальник підтверджує свою згоду з умовами Правил, зокрема, проте не виключно визнає, що він не відмовився від них та не розриває Договір. Правила є невід`ємною частиною кредитного Договору, проте всі істотні умови кредитування погоджені у самому Договорі №909735427 від 07.03.2020.
Отже, Позичальник міг в будь-який момент ознайомитися з Правилами надання грошових коштів у позику на сайті ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".
Підписавши кредитний договір одноразовим електронним ідентифікатором, Позичальник автоматично підписав паспорт споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною цього Договору, а також погодився з правилами до кредитного Договору та усіма умовами кредитного Договору.
Представник Відповідача в додаткових поясненнях зазначає наступне: "З даного розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відсутня".
Проте, як вважає представник позивача, таке твердження є хибним. 01.09.2020 відбувся перехід права вимоги за кредитним договором до наступного кредитора, таким чином ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобразило балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником.
Балансове списання — це бухгалтерська операція, яка відображає зняття з балансу фінансової установи активів або зобов`язань, що були раніше враховані в її облікових регістрах. У контексті передачі права вимоги за кредитом, балансове списання означає, що фінансова компанія більше не відображає заборгованість боржника як актив у своєму балансі, оскільки це право було передано іншому суб`єкту (Фактору) внаслідок договору факторингу. Така процедура передбачена Положеннями (стандарт) бухгалтерського обліку, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Національними стандартами бухгалтерського обліку та положеннями НБУ.
Представник позивача зауважує, що суми, зазначені у балансовому списанні, відсутні у розділи "Оплати", що знаходиться зверху розрахунків Товариств. Таким чином, Відповідач сплатив лише 11016,00 грн. та не виконав повністю свого зобов`язання. Представник Відповідача дійшов помилкового висновку щодо відсутності заборгованості Відповідача, адже розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами в сукупності з платіжним дорученням, є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені Позивачем в повній мірі.
Також представник позивача зазначає, що нарахування за несплаченими процентами, яке здійснювалось ТОВ "Таліон Плюс", є правомірним. Оскільки, ТОВ "Таліон Плюс" є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ФК № 563 від 21.04.2015 р., видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг та Ліцензією від 07.11.2017 р. діюча безстроково, на підставі розпорядження від 07.11.2017 № 4234.
При цьому, представник позивача заперечує проти твердження представника відповідача щодо відсутності правових наслідків подальшої передачі прав вимоги від первісного кредитора до наступних кредиторів, включно із позивачем, адже така передача прав вимоги підтверджується наявними матеріалами справи.
Додатково представник позивача зазначив, що понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, тому такі витрати слід покласти на відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документа.
Представник відповідача адвокат Бойчук К.М. у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги сторона відповідача не визнає, просить відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у додаткових поясненнях вх.№1312 від 23.01.2026 р.
Судом встановлено, що 07.03.2020 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та Відповідачем було укладено кредитний договір № 909735427. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 8FA794KR.
Відповідно до п.1.1. вказаного Договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 9000 грн 00 коп. (дев`ять тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно з п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього Договору.
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 07.03.2020 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказує номер належної йому банківської картки № НОМЕР_1 .
Факт перерахування первісним кредитором грошових коштів у розмірі 9000,00 грн на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 підтверджується наданою позивачем копією довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" №10/2024 від 29.10.2024 р.
Згідно із п.1.2. Кредитного договору Кредит надається (Договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником.
Пунктами 1.3.-1.4. Кредитного договору передбачено, що на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,68 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом.
У випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення).
Як вбачається із положень п.4.2-п.4.3. Кредитного договору строк дії цього Договору, вказаний в п. 1.2. Договору, продовжується на весь період, протягом якого Сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим Договором, та визначається як період від дати отримання Позичальником Кредиту до фактичної дати повернення Кредиту, процентів за Дисконтною та/або Базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов Договору (пені) та інших нарахувань передбачених Договором. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п.4.5. Кредитного договору усі істотні умови Договору, в тому числі розмір Базової та Дисконтної процентної ставок та порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору.
Згідно із п. 4.6. Кредитного договору збільшення розміру Дисконтної та Базової процентних ставок без згоди Позичальника поза умов цього Договору не допускається.
06.04.2020 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було укладено Додаткову угоду до Договору № 909735427 від 07.03.2020 р., у п.1 якої сторонами було узгоджено у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором № 909735427 від 07.03.2020 р. (надалі - "Договір"), на наступну кількість днів: тридцять.
Також пунктами 2, 3 вказаної Додаткової угоди передбачено, що на дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом. Починаючи з 06.04.2020 р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 1,70 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно із даною Додатковою угодою.
Аналогічного змісту Додаткові угоди були укладені між сторонами також 06.05.2020 р. та 05.06.2020 р., якими строк, на який надається Кредит, продовжувався ще на 30 днів. 
При цьому у Додатковій угоді від 05.06.2020 р. було встановлено процентну ставку, відмінну від попередньої, а саме – 1,53% в день.
Наведене також відображено у Розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" станом на 01.09.2020 р., з якого вбачається, що з 07.03.2020 по 06.04.2020 р. включно відповідачу нараховувалися відсотки за ставкою 0,68% в день від суми кредиту, з 07.04.2020 р. по 05.06.2020 р. включно – за ставкою 1,70%, з 06.06.2020 р. по 05.07.2026 р. – за ставкою 1,53%. При цьому у розрахунку заборгованості також відображено оплати нарахованих відсотків станом на дату укладання між сторонами кредитного договору додаткових угод до нього, що додатково підтверджує прямий намір ОСОБА_1 на продовження первинного строку кредитування. 
Суд зауважує, що у згаданому розрахунку заборгованості окремим блоком "Оплати, грн" відображено факт здійснення відповідачем платежів у розмірі 1836,00 грн від 06.04.2020 р., у розмірі 4590,00 грн від 06.05.2020 р. та у розмірі 4590,00 грн від 05.06.2020 р. Ці ж платежі відображено і у графі "Проценти/Сплачено" у таблиці, де зазначено щоденні нарахування відсотків за кредитним договором. 
Разом з тим, у тій самій графі зазначеної таблиці відображено суму 13005,00 грн від 01.09.2020 р.; також у графі "Тіло/Сплачено" відображено суму 9000,00 грн від 01.09.2020 р.
Представник позивача у своїх додаткових поясненнях від 27.01.2026 р. пояснив наведене тим, що 01.09.2020 відбувся перехід права вимоги за кредитним договором до наступного кредитора, і таким чином ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобразило балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником.
Однак у розрахунку заборгованості немає жодних приміток чи застережень про те, що зазначені суми є балансовим списанням грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку; передача права вимоги за кредитним договором від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" не згадується у розрахунку заборгованості первісного кредитора узагалі. Позаяк, сума 13005,00 грн від 01.09.2020 р. вказується у розрахунку заборгованості таким же чином, як і платежі 1836,00 грн від 06.04.2020 р., 4590,00 грн від 06.05.2020 р. та 4590,00 грн від 05.06.2020 р., здійснені ОСОБА_1 на погашення відсотків для пролонгації строку кредитного договору, - тобто, у тій самій графі таблиці, що і платежі ОСОБА_1 .
Водночас, суд також враховує, що сторона позивача заперечує факт погашення ОСОБА_1 тіла кредиту у розмірі 9000,00 грн та відсотків за користування кредитом у розмірі 13005,00 грн від 01.09.2020 р., а відповідач, в свою чергу, не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження такої оплати, тому суд відхиляє доводи відповідача в цій частині.
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ ФК «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.
28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01.
31.12.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 року включено, всі інші умови залишилися без змін.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 25371,00 грн.
07.11.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024 року ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25371,00 грн. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЕЙС» в сумі 25371,00 грн., з яких: 9000 грн. - заборгованість по кредиту, 16371,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом
Таким чином, право вимоги за кредитним договором № 909735427 від 07.03.2020 р. перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначені порядок укладення електронного договору.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно з ч. 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, що регулюють договір позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
З огляду на зазначене, факт укладення між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем кредитного договору № 909735427 від 07.03.2020 р., а також подальший перехід права вимоги за цим договором від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" є доведеним.
Водночас, щодо стягнення щодо нарахування відсотків за користування кредитом суд наголошує на наступному.
У постанові Великої Палати Верховного суду від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 наголошено, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Аналогічна правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі 310/11534/13-ц, від 04 червня 2013 року по справі 916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі 522/1528/15-ц.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Відповідно до п.4.3. Кредитного договору проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Строк кредитування за договором № 909735427 від 07.03.2020 р. з урахуванням усіх його пролонгацій закінчився 05.07.2020 р. Станом на дату закінчення строку кредитування заборгованість відповідача складала 13131,00 грн.
У розрахунках заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" відображено нарахування відсотків після закінчення цього строку у розмірі 153,00 грн на день (тобто, за ставкою 1,70%, передбаченою у п.1.4. Кредитного договору). Таке нарахування тривало з 09.07.2020 р. по 01.09.2020 з боку ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та з 02.09.2020 р. по 23.09.2020 р. з боку ТОВ "Таліон Плюс".
Попри положення п.4.3. Кредитного договору, із позовної заяви не вбачається нарахування відповідачу неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Представник позивача у позовній заяві вказує наступне (цитата): "…загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №909735427 від 07.03.2020 р., становить - 25371,00 грн, яка складається з наступного: 9000,00 грн - заборгованість по кредиту; 16371,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом".
З наданих представником позивача доказів (зокрема, розрахунків заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс") вбачається, що за Кредитним договором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" продовжували нараховувати саме відсотки за користування кредитом. Будь-яких відомостей про те, що зазначені відсотки нараховуються відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, у розрахунку заборгованості не зазначено. Нараховані відсотки відображені в графі «Проценти/Нараховано» як в межах строку кредитування з урахуванням пролонгацій (з 07.03.2020 р. по 05.07.2020 р. включно), так і після закінчення вказаного строку (з 09.07.2020 р. по 01.09.2020 р. включно – з боку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; з 02.09.2020 р. по 23.09.2020 р. включно – з боку ТОВ «Таліон Плюс»), попри те, що у таблиці розрахунку заборгованості також наявна графа «Інші нарахування», яка дала б можливість диференціювати відсотки за користування кредитом та відсотки, нараховані відповідно до ст.625 ЦК України. 
Наведене дає підстави для обґрунтованого сумніву щодо однозначності тлумачення положень Кредитного договору сторонами, як це вказано у п.4.3. Кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13131,00 грн, що складаються з 9000,00 грн непогашеного тіла кредиту та 4131,00 грн несплачених відсотків за користування кредитом, що були нараховані в межах строку кредитування станом на 05.07.2020 р. 
Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 та ч.ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію Договору про надання правничої допомоги № 08/11/24-01 від 08.11.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копію Додаткової угоди № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 08/11/24-01 від 08.11.2024 року, копію Акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 08.11.2024 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Представником відповідача вказується на те, що судові витрати позивача є необґрунтованими, неспівмірними та явно завищеними з огляду на складність справи, виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи наявність клопотання відповідача про відмову у стягненні судових витрат позивача з відповідача, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, у стягненні інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1253,74 грн (13131 * 2422,40 / 25371).
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС"до  ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором №909735427 від 07.03.2020 року у розмірі 13131 грн 00 коп., з яких 9000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4131,00 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1253 грн. 74 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.
Сторони справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС", код ЄДРПОУ 42986956, адреса: шосе Харківське, буд. 19, кв. оф.2005, м. Київ.
Відповідач  ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання:         АДРЕСА_1 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.