ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/4413/25 пров. № А/857/20271/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Заверухи О.Б., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі за її адміністративним позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, Військово-медичного клінічного центру західного регіону про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Брильовський Р.М., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 28 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України (далі – ГШ ЗСУ) від 06.02.2025 року № 289-РС (по особовому складу) у частині звільнення із займаної посади і призначення солдата ОСОБА_1 , молодшої медичної сестри відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (далі – ВМКЦ ЗР) - солдатом резерву 107 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ВМКЦ ЗР від 12.02.2025 № 43 (по стройовій частині) у частині виключення солдата ОСОБА_1 , молодшої медичної сестри відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦ ЗР зі списків особового складу ВМКЦ ЗР;
зобов`язати ВМКЦ ЗР зарахувати ОСОБА_1 до списків особового складу ВМКЦ ЗР та призначити на посаду молодшої медичної сестри відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦ ЗР.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі №380/4413/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що за відсутності документально підтвердженого звернення позивачки щодо необхідності здійснення догляду за непрацездатною особою посилання ОСОБА_1 на пункти 112 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України є необґрунтованим. 
Приймаючи наказ від 06.02.2025 №289-РС ГШ ЗСУ діяв правомірно та в межах своїх повноважень. 
Приймаючи наказ від 12.02.25 №43 ВМКЦ ЗР діяв в межах наданих йому повноважень та не мав альтернативного варіанту поведінки. 
На момент видання спірного наказу жодних обставин, які б унеможливлювали переміщення позивачки, не існувало.
Наданий позивачкою висновок №88 від 14.02.2025 сформований вже після видання наказу ГШ ЗСУ від №289-РС від 06.02.2025 та після отримання припису на прибуття ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 . Документи про потребу у догляді від позивачки на адресу ВМКЦ ЗР до 12.02.2025 не надходили.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 , яка просило таке скасувати та задовольнити її позов у повному обсязі. 
На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що не могла подати рапорт та підтверджуючі документи про наявність у неї матері, яка є непрацездатною та потребує постійного догляду з огляду на те, що не була повідомлена про включення її до плану переміщення, та дізналася про своє переміщення вже після прийняття оскаржуваного наказу ГШ ЗСУ від 06.02.2025 №289-РС.
Військове командування перед прийняттям оскаржуваних наказів жодним чином не з`ясовувало наявність обставин, передбачених пунктом 112 Положення №1153, за наявності яких мало б отримати згоду військовослужбовців на переміщення.
Матір позивачки перебуває в хворобливому стані вже тривалий час, що підтверджується медичними документами, а те, що висновок про наявність порушення функцій організму через, які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 88 від 18.02.2025, видано вже після прийняття оскаржуваних наказів жодним чином не спростовує потреби у сторонній допомозі матері позивачки.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачки ГШ ЗСУ підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Звертає увагу апеляційного суду на те, що на виконання вимог розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 11.01.2025 № 300/ДПУ-з/78/дск, ІНФОРМАЦІЯ_1 за підпорядкованістю було подано відомість відібраних кандидатів для переміщення.
Як наслідок, начальником ГШ ЗСУ було затверджено План переміщення військовослужбовців осіб офіцерського складу Збройних Сил України від 06.02.2025, до якого було включено позивачку.
За результатами розгляду зазначених документів, які були розроблені ІНФОРМАЦІЯ_1 , у підпорядкуванні якого перебуває ВМКЦ ЗР, де проходила військову службу позивачка, начальником ГШ ЗСУ було прийнято рішення щодо переміщення, зокрема, позивачки.
Відповідачі не були обізнані про сімейні обставини позивачки та не могли їх врахувати при прийнятті рішень, оформлених наказом ГШ ЗСУ від 06.02.2025 №289-РС та наказом начальника ВМКЦ ЗР від 12.02.2025 №43. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржниці, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно з Планом переміщення осіб рядового, сержантського та старшинського складу на посади номенклатури призначення начальника Генерального штабу Збройних Сил України, затвердженим начальником ГШ ЗСУ 06.02.2025, позивачка зазначена серед військовослужбовців, які подані до призначення на посади, передбачені штатом воєнного часу відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення та розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 11.01.2025 №300/ДПУ-3/78/дск. 
Відповідно до наказу ГШ ЗСУ від 06.02.2025 №289-РС солдата ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у ВМКЦ ЗР і призначено на посаду, передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану із шпк “солдат”.
Наказом ВМКЦ ЗР від 12.02.2025 №43 солдата ОСОБА_1 , молодшу медичну сестру відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦ ЗР (на 900 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України, призначено наказом начальник ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 06.02.2025 №289-РС солдатом резерву 107 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 та вважати такою, що справи та посаду здала 12.02.2025.
12.12.2025 ОСОБА_1 отримала припис №550/2218 для вибуття до Військової частини НОМЕР_1 та подальшого проходження служби. Строк прибуття 13.02.2025.
16.02.2025 на адресу ГШ ЗСУ надійшла відповідь від Військової частини НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 від 16.02.25) на запит щодо прибуття позивачки до нового місця служби. Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що позивачка не прибула до Військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 не погодилася із правомірністю свого переміщення на нове місце служби та звернулася до адміністративного суду з позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки правомірності направлення позивачки до нового місця несення служби, оформленого оспорюваними наказами відповідачів, у зв`язку із наявністю у її матері захворювання, що потребує стороннього догляду.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, в Україні у зв`язку з військовою агресією російською федерації із 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває дотепер. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано приписами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
За приписами частини 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає:
підготовку громадян до військової служби; 
взяття громадян на військовий облік; 
прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; 
проходження військової служби; 
виконання військового обов`язку в запасі; 
проходження служби у військовому резерві; 
дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №2232-ХІІ військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти.
Як передбачено у частині 5 статті 6 вказаного Закону, військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань, Служби безпеки України та розвідувальних органів України на організацію і штати воєнного часу укомплектовуються військовослужбовцями, резервістами або військовозобов`язаними.
За приписами статті 7 Закону №2232-ХІІ порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що у період дії воєнного стану, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, порядок заміщення посад має свої особливості.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 було затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. 
У відповідності до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
За приписами пункту 82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється:
1) на вищі посади - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади:
у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби);
для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця;
за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
за сімейними обставинами - на особисте прохання;
з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;
у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності;
у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;
вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах;
у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій;
у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;
3) на нижчі посади:
у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;
за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;
у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;
за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду – на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;
4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;
5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді;
6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; 
7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу;
8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України; 
Відповідно до пункту 83 вказаного Положення військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду. 
Згідно із приписами пункту 112 Положення №1153/2008 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Абзацом другим пункту 257 Положення №1153/2008 передбачено, що Для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні та апеляційній вимоги тим, що відповідачами при ухваленні оспорюваних наказів не було враховано саме приписів пункту 112 Положення №1153/2008 та наявності у неї непрацездатної хворої матері, яка потребує постійного догляду, що виключає призначення позивачки на посаду солдата резерву 107 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 без її згоди з одночасним звільненням з посади молодшої медичної сестри відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦ ЗР. 
Оцінюючи обґрунтованість та правомірність зазначених вимог ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, який зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, було затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Інструкція №170).
За приписами пункту п.4.10 розділу IV Інструкції №170 план переміщення на посади складається для комплектування вакантних посад, а також посад, які планується вивільнити внаслідок звільнення і вибуття військовослужбовців із виключенням зі списків військової частини протягом календарного року.
До Плану переміщення на посади включаються посади:
які є неукомплектованими (за винятком посад, що комплектуються випускниками військових навчальних закладів тактичного рівня, і посад сержантського та старшинського складу, що комплектуються випускниками військових навчальних закладів і навчальних частин (центрів));
військовослужбовців, які включені до Плану переміщення на посади вищої номенклатури посад;
військовослужбовців, які включені до плану звільнення;
осіб офіцерського складу, які вислужили граничні строки перебування на посадах офіцерського складу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та які оцінені з висновком про призначення на інші посади;
військовослужбовців (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання сержантського і старшинського складу), які виявили особисте прохання щодо призначення на нижчу на один ступінь посаду;
для призначення випускників військових навчальних закладів оперативно-стратегічного (стратегічного) і оперативно-тактичного (оперативного) рівнів підготовки;
військовослужбовців, які затверджені кандидатами до направлення на навчання з виключенням зі списків особового складу військової частини;
військовослужбовців, які вислужили п`ятирічний строк проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби), визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702.
Підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є:
на вищі посади - витяг із Резерву для просування по службі та (або) витяг із рішення колегіального органу, визначеного пунктом 4.1. цієї Інструкції, а в разі здійснення незапланованого переміщення - подання;
на рівнозначні посади - витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення не запланованого переміщення - подання;
на нижчі посади - витяг із Плану переміщення на посади або в разі здійснення позапланового переміщення - подання ;
при зарахуванні на навчання до військового навчального закладу, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання - рішення приймальної комісії та комісії з розподілу і призначення випускників відповідно;
у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді - витяг із Плану переміщення на посади;
в умовах особливого періоду - документи, визначені пунктом 1.5 розділу І цієї Інструкції.
Підпунктом 1 пункту 1.5 розділу І Інструкції №170 встановлено, що для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16):
на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу щодо:
призначення на посади;
переміщення;
звільнення з військової служби;
залишення на військовій службі понад граничний вік;
прикомандирування до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи місцевих рад у разі обрання їх на виборні посади, на яких вони працюватимуть на постійній основі, із залишенням на військовій службі;
направлення до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, розвідувальних органів та державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, а також Державної спеціальної служби зв`язку та захисту інформації України (далі - інших військових формувань) для дальшого проходження військової служби з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України;
на військовослужбовців військової служби за контрактом щодо:
направлення у складі військових підрозділів для участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки як національний контингент, як національний персонал, що не входить до складу національного контингенту, до багатонаціональних органів військового управління, до закордонних дипломатичних установ України й інших міжнародних організацій;
відрядження до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів.
При цьому підставою для переміщення ОСОБА_1 у випадку, що розглядається, був План переміщення осіб рядового, сержантського та старшинського складу на посади номенклатури призначення начальника Генерального штабу Збройних Сил України, відповідно до якого підставою включення у план переміщення зазначено пункти 82, 83 та 257 Положення. Розпорядження ГК ЗСУ від. 11.01.2025 №300/ДПУ-3/78/дск.
Як свідчать матеріали справи, позивачка не заперечує того, що на час прийняття оспорюваних наказів відповідачам не було відомо про наявність у неї непрацездатної важкохворої матері, яка потребує стороннього догляду. 
Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що приписами пункту 82 Положення №1153/2008 передбачено врахування особистих та сімейних обставин саме з ініціативи військовослужбовця, що дає підстави для висновку про можливість врахування таких обставин за активної ролі зацікавленої особи. 
Суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не зверталася до командування з рапортом або іншим офіційним повідомленням про наявність у неї поважних сімейних обставин, зокрема щодо наявності матері, яка за станом здоров`я потребує постійного догляду, незважаючи на введення воєнного стану в Україні та очевидну можливості здійснення переміщення військовослужбовців через виниклу необхідність доукомплектування в умовах активних бойових дій. 
Відтак, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що за відсутності у відповідачів необхідної документально підтвердженої інформації вказані сімейні обставини ОСОБА_1 не могли бути враховані при ухваленні оспорюваних наказів ГШ ЗСУ від 06.02.2025 №289-РС та ВМКЦ ЗР від 12.02.2025 №43 з об`єктивних причин, а отже такі доводи позивачки не дають підстав для висновку про їх протиправність та необхідність скасування. 
Водночас суд першої інстанції доречно зауважив, що наданий позивачкою висновок №88 від 14.02.2025 був сформований вже після прийняття ГШ ЗСУ наказу від №289-РС від 06.02.2025 та отримання нею припису на прибуття до Військової частини НОМЕР_1 . 
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивачки з висновками суду першої інстанції, є подібними до доводів, які були викладені у позовній заяві, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції у оскаржуваному судовому рішенні. 
Водночас апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися з відповідним рапортом про переміщення її в установленому порядку для подальшого місця несення служби з урахуванням необхідності догляду за хворою матір`ю.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі №380/4413/25 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	Л. Я. Гудим