печерський районний суд міста києва

Справа № 757/49959/25-ц 
пр. № 2-5675/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Литвинової І. В.,
за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів, -

УСТАНОВИВ:
І. Позиції сторін у справі.
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на її ктористь грошові кошти, що є перевищенням 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 2 159 203,81 грн та судовий збір в розмірі 15140,00 грн.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що 31 серпня 2016 року АТ КБ «Приватбанк» звернув стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття права власності в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», зазначивши суму боргу 33 542,93 дол. США, що згідно курсу НБУ на 18 липня 2016 року складало 833 763,19 грн. Проте, як зазначає позивач, до матеріалів реєстраційної справи звіт про оцінку майна станом на 31 серпня 2016 року не подавався, а відповідно до звіту про оцінку майна, який проводив Центр оцінки та приватизації ПП «АКТИВ ІНВЕСТ» від 17 липня 2025 року вартість іпотечного майна складає 2 992 967,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що відповідач порушує її права, а саме АТ КБ «Приватбанк» після набуття права власності 02 вересня 2016 року на квартиру АДРЕСА_1 (в подальшому змінено назву на АДРЕСА_2 в рахунок погашення боргу по кредиту в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» як на предмет іпотеки, не виконав свої зобов`язання перед позивачем щодо сплати на її користь перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
За таких обставин, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.
Від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки АТ КБ «Приватбанк» правомірно набуло право власності на предмет іпотеки, квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі укладених у 2007 році кредитного договору та договору іпотеки, а також у зв`язку з невиконанням позивачем своїх зобов`язань за кредитом. Банк діяв у повній відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку», зокрема здійснив належну державну реєстрацію права власності ще у 2016 році, а позивач не скористалася своїм правом на придбання предмету іпотеки, не погасила заборгованість та пропустила строки для оскарження дій банку. Крім того, позовна давність у частині окремих вимог спливла, а надані позивачем докази не спростовують правомірність дій банку як іпотекодержателя. У зв`язку з викладеним представник банку просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.
08 жовтня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано , для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
14 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
12 листопада 2025 року через Електронний суд від представника АТ КБ "Приватбанк" Хитрової Л.В. надійшов відзив на позовну заяву.
26 лютого 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача Даніліна Н.С. подала заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Представник відповідача не з`явився у судове засідання, повідомлявся належним чином, подав до суду відзив на позовну заяву.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, беручи до уваги відзив відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі рішення, виходячи з наступного.
ІІІ. Фактичні обставини справи.
16 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К2S4GK00260043.
Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору, Банком надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 60 000,00 доларів США (шістдесят тисяч доларів США 00 центів) на наступні цілі: придбання квартири 50 000, 00 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів), а також у розмірі 10 000,00 доларів США (десять тисяч доларів США 00 центів) на сплату страхових платежів з кінцевим терміном повернення 15 травня 2027 року.
Згідно п. 7.3 Кредитного договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним кредитним договором виступає іпотека квартири: 3-х кімнатна квартира, АДРЕСА_4 .
Таким чином, придбання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здійснено за кредитні кошти в сумі 50 000,00 доларів США.
З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, 17 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № К2S4GK00260043, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_4 (в подальшому змінено назву на АДРЕСА_2 ). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. 17 травня 2007 року за реєстровим № 1237.
31 серпня 2016 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. із заявою про реєстрацію за АТ КБ «ПриватБанк» права власності на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_5 .
Відповідно до Звіту про оцінку майна № 26082016-032 від 26 серпня 2016 року та висновку про вартість об`єкта оцінки від 26 серпня 2016 року, зробленого ТОВ «Міжрегіональний експертно - правовий центр» ринкова вартість квартири становила 822 112,55 грн.
В подальшому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 вересня 2016 року, індексний номер 31200312, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 за суб`єктом АТ КБ «ПриватБанк».
Крім того, вбачається, що ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_2 в судовому порядку оскаржувалося вищевказане рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності за АТ КБ «ПриватБанк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Постановою Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року по справі № 759/4036/18, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олександровича про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, відмовлено. 
Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2023 року у справі № 759/22404/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року у справі № 759/5733/23 позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА у м. Києві про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задоволено частково. Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_5 .
Постановою Київського апеляційного суду від 11.12.2024 року визнано і ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_5 .
Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного Центром оцінки та приватизації ПП «АКТИВ ІНВЕСТ» від 17 липня 2025 року вартість іпотечного майна складає 2 992 967, 00 грн.
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.
Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Так, іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).
У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 
Тобто законом визначений вичерпний перелік способів звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
За змістом статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» правомірно звернув стягнення на предмет іпотеки та набув право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 у 2016 році відповідно до вимог статей 12, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Дії банку здійснено на підставі договору іпотеки, з дотриманням встановленого порядку та з подальшою державною реєстрацією права власності.
Разом з тим, суд критично оцінює доводи позивача щодо необхідності стягнення з банку перевищення 90% вартості предмета іпотеки у розмірі 2 159 203, 81 грн, оскільки згідно зі статтею 37 Закону України «Про іпотеку», обов`язок іпотекодержателя відшкодовувати перевищення 90% вартості виникає лише у разі, коли ринкова вартість предмета іпотеки на момент набуття права власності перевищує розмір забезпечених іпотекою вимог.
Вбачається, що ринкова вартість квартири станом на 2016 рік становила 822 112,55 грн. Відповідно, 90% цієї вартості складає 739 901, 30 грн, що не перевищує розмір забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, як і фактичний розмір заборгованості по кредиту.
Поряд з цим, суд бере до уваги, той факт, що позивач не скористалася своїм переважним правом на придбання предмета іпотеки протягом тривалого строку, не надала альтернативної обґрунтованої оцінки на момент набуття права власності банком та не довела наявність перевищення, яке підлягає стягненню.
Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 2 159 203,81 грн не встановлено. 
На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись
ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,
ст.ст. 1-16, 509, 512, 526, 514, 598, 599-601, 604-609, 625, 629 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 1, 3, 17, 33, 35-37 Закону України «Про іпотеку»,
ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів, залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 

Суддя І. В. Литвинова