КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6088/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: громадянин Республіки Молдова  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ( АДРЕСА_1 )
відповідач: Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби (25015, м. Кропивницький, вул. Замоцького Ігоря, 25-а, код ЄДРПОУ 45200774)
про визнання протиправним та скасування рішення, - 
В С Т А Н О В И В :
Громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , через адвоката Богославського В.А., звернувся до суду з позовом до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (надалі – ЦПМУ ДМС) про визнання протиправним та скасування рішення про заборону в`їзду в Україну. 
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Молдова. У березні 2025 року Уманський відділ ЦПМУ ДМС прийняв щодо нього рішення №7113110100016830 від 06.03.2025 року про заборону в`їзду в Україну через перебування на території України понад встановлений термін та притягнення у зв`язку з цим до адміністративної відповідальності за статтею 203 КУпАП. Позивач вважає, що такі обставини не є підставою для заборони йому в`їзду в Україну терміном на 3 роки. Спірне рішення є необґрунтованим, а тому представник позивача просить суд визнати його протиправним та скасувати. 
Ухвалою судді від 09.09.2025 року відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що Уманський відділ ЦПМУ ДМС установив, що позивач перебував на території України з порушенням дозволеного строку, а після закінчення відповідного терміну перебування на території України ухилявся від виїзду. У зв`язку з цим його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 КУпАП та накладено штраф. Оскільки позивач порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та правила перебування в Україні, то стосовно нього на підставі частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" прийняті рішення про примусове повернення та про подальшу заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки. Підставою для заборони позивачу в`їзду в Україну стало свідоме порушення ним правил перебування в Україні, відсутність законних джерел для існування та підстав для подальшого перебування на території України. Доводячи законність спірного рішення, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. 
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Молдова. 
У 2024 році він неодноразово перетинав державний кордон України через контрольно-пропускний пункт "Могилів-Подільський".
Востаннє він в`їхав в Україну 13.11.2024 року і як громадянин держави з безвізовим порядком в`їзду мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів.
У березні 2025 року посадові особи Уманського відділу ЦПМУ ДМС виявили ОСОБА_1 , який тоді проживав у місті Умані Черкаської області, і встановили, що він перевищив дозволений йому строк перебування на території України. 
У зв`язку з цим уповноважена посадова особа Уманського відділу ЦПМУ ДМС склала стосовно Будану Андреі протокол про адміністративне правопорушення МЧК№002106 від 05.03.2025 року про порушення вимог статей 3, 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (перевищення іноземцем встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів). 
Заступник начальника Уманського відділу ЦПМУ ДМС, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виніс постанову МЧК№002104 від 05.03.2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 203 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що склало 5100 грн. 
Позивач цю постанову не оскаржував та 06.03.2025 року сплатив накладений на нього штраф. 
Уманський відділ ЦПМУ ДМС виніс рішення №7113130100017896 від 05.03.2025 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким на підставі частини 1 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 зобов`язано покинути територію України у термін до 03.04.2025 року. 
Також Уманський відділ ЦПМУ ДМС виніс рішення №7113110100016830 від 05.03.2025 року про заборону в`їзду в Україну, яким на підставі частини 2 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" заборонено громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 в`їзд в Україну строком на 3 роки. 
Ці рішення 06.03.2025 року затверджені заступником начальника Уманського відділу ЦПМУ ДМС. 
Заступник начальника ЦПМУ ДМС 07.03.2025 року направив до Державної прикордонної служби доручення щодо заборони в`їзду в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 протягом 3 років, з 06.03.2025 року до 06.03.2028 року. 
Представник позивача стверджує, що той 02.04.2025 року покинув територію України, а при спробі наступного в`їзду в України в пункті пропуску уповноважена службова особа Держприкордонслужби 04.07.2025 року у його паспорті проставила відмітку (штамп) про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки - до 06.03.2028 року. 
Позивач, дізнавшись тоді про рішення органу ДМС про заборону в`їзду в Україні і не погоджуючись із таким рішенням, звернувся до суду з цим позовом. 
Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків. 
Статтями 26, 33 Конституції України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. 
Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", який містить зокрема такі норми: 
Стаття 1. Визначення термінів
1. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:
6) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;
7) іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні;
14) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України. 
Стаття 3. Засади правового статусу іноземців та осіб без громадянства 
1. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. 
2. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. 
3. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Стаття 4. Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України
16. Іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України. 
Стаття 9. В`їзд в Україну іноземців та осіб без громадянства та строки їх перебування в Україні 
1. Іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. 
3. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. 
Стаття 13. Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну 
1. В`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: 
- в інтересах забезпечення національної безпеки України та запобігання іншим протиправним діям, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України, або боротьби з організованою злочинністю; 
- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; 
- якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; 
- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; 
- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; 
- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; 
- якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду. 
2. За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України. 
3. Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну. 
Стаття 17. Продовження строку перебування чи тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства на території України
1. Іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування в Україні на період існування обґрунтованих підстав для подальшого перебування.
6. Продовження строку перебування та тимчасового проживання на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Стаття 23. Відповідальність за правопорушення іноземців та осіб без громадянства 
1. Нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону. 
Стаття 26. Примусове повернення іноземців та осіб без громадянства 
1. Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. 
2. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України. 
3. Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України. 
4. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. 
5. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. 
6. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв. 
З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України. 
7. У разі прийняття рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, таким особам у паспортному документі проставляється відмітка про cкасування візи, вилучаються документи, що підтверджують законні підстави перебування в Україні, та вживаються заходи для скорочення строку тимчасового перебування на території України, скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні або скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні. 
Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 року №353/271/150 затверджена Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка містить такі норми:
I. Загальні положення
Ця Інструкція визначає порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання.
2. У цій Інструкції терміни "примусове повернення" та "примусове видворення" означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.
3. Дія цієї Інструкції поширюється на посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону, органів СБУ та іноземців, які підлягають примусовому поверненню чи примусовому видворенню у випадках, передбачених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
4. Іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.
5. Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є:
дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;
дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;
якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;
затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.
6. Примусове повернення з підстав, передбачених пунктом 5 цього розділу, здійснюється за рішенням органів ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органу СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, оформленням відповідних документів, доведенням цього рішення до іноземця та взяттям з нього зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк, а також здійсненням подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.
II. Порядок дій посадових осіб органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ під час прийняття рішень про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни
1. Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства (додаток 1) (далі - рішення про примусове повернення) готує у двох примірниках посадова особа органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ і затверджує начальник (заступник начальника) відповідного органу/підрозділу або особа, яка виконує його обов`язки, за наявності підстав, зазначених у пункті 5 розділу I цієї Інструкції, з подальшим повідомленням щодо рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства (додаток 2) упродовж 24 годин прокурора за територіальністю про підстави прийняття такого рішення.
Інформацію надсилають відомчою електронною поштою (факсимільним зв`язком):
органи ДМС - до апарату ДМС;
органи охорони державного кордону - до Адміністрації Держприкордонслужби;
регіональні органи СБУ - до Центрального управління СБУ.
2. Рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 3).
У разі відмови іноземця від особистого підпису в рішенні про примусове повернення посадова особа робить про це запис у рішенні про примусове повернення в присутності двох свідків.
3. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, упродовж якого іноземець зобов`язаний виїхати з України, який не має перевищувати 30 днів з дня прийняття такого рішення.
Рішення про примусове повернення може супроводжуватися забороною подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.
Строк заборони подальшого в`їзду обчислюється з дня винесення такого рішення.
Якщо рішення про примусове повернення супроводжується забороною в`їзду в Україну, у паспортному документі іноземця проставляється відмітка про заборону в`їзду.
Начальник органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, який прийняв рішення про заборону подальшого в`їзду іноземця в Україну, упродовж доби інформує про це Адміністрацію Держприкордонслужби шляхом надсилання доручення, оформленого з дотриманням вимог Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року №280.
4. Один з примірників рішення про примусове повернення видається іноземцю, стосовно якого воно прийнято, інший залишається в органі, який його прийняв.
У разі прийняття рішення про примусове повернення в паспортному документі іноземця скасовується віза, вилучаються документи, що підтверджують законні підстави перебування в Україні, та проставляється штамп, зразок якого наведено в додатку 4 до цієї Інструкції.
5. Іноземець зобов`язаний самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Верховний Суд у постанові від 20.09.2022 року у справі №755/7030/21 вказав, що уповноважені органи державної влади (міграційні органи, органи Служби безпеки України, органи охорони державного кордону), приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України. 
Встановлена частиною 2 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну свідчить про наявність в органу Державної міграційної служби дискреційних повноважень, тобто суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень. 
Виходячи з конструкції правової норми, закріпленої у частини 2 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну є не обов`язковою, а являється факультативною санкцією, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених Законом підстав. 
При цьому, статтею 26 цього Закону не визначено підстави для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на три роки, у випадку прийняття рішення про примусове повернення. 
Тож при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені у статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення №7113110100016830 від 06.03.2025 року про заборону позивачу в`їзду в Україну, у ньому наведено лише формальне посилання на те, що перебування позивача на території України може суперечити вимогам статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". 
Водночас рішення не містить посилання на жодну із підстав, передбачених статтею 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", які є необхідними для застосування такого обмежувального заходу, зокрема ті, які зазначені в абзацах другому, третьому та сьомому частини 1 статті 13 Закону, що могли б обґрунтовувати необхідність заборони в`їзду в Україну.
Відповідач не довів, що перебування позивача суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України, пов`язане із запобіганням протиправним діям чи боротьбою з організованою злочинністю, є необхідним для охорони здоров`я або захисту прав і законних інтересів громадян України чи інших осіб, а також не надав доказів невиконання позивачем рішень судів або інших уповноважених органів чи наявності невиконаних майнових зобов`язань.
За порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (перевищення встановленого строку перебування в Україні) позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього примусовий захід у вигляді повернення до країни походження. За встановлених обставин саме такий захід був достатнім і пропорційним способом реагування держави на допущене порушення, без необхідності застосування додаткового обмеження у вигляді трирічної заборони подальшого в`їзду в Україну. 
Суд відхиляє посилання відповідача на Інструкцію про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України №1235 від 17.12.2013 року, оскільки дія цієї Інструкції не поширюється на рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну, яке приймається територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС згідно зі статтею 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". 
Суд дійшов висновку, що рішення №7113110100016830 від 06.03.2025 про заборону громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 в`їзду в Україну є протиправним, оскільки прийняте без належного правового обґрунтування та без доведення наявності передбачених законом підстав для застосування такого заходу. 
Тож позов про визнання спірного рішення протиправним та його скасування слід задовольнити.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 1211, 20 грн., які слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС країни, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Уманського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби №7113110100016830 від 06.03.2025 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ). 
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1211, 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України. 

Суддя Кіровоградського окружного 
адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ