ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/16174/24 Суддя (судді) першої інстанції: Дар`я ВИНОГРАДОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В. В.,
суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою, в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просила зобов`язати відповідачів подати звіти про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі № 620/16174/24.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 в задоволенні заяви про встановлення судового контролю у справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій остання просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, та задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Доводи апелянта обґрунтовані тим, що судом першої інстанції порушено положення процесуального закону при розгляді згаданої заяви, зокрема безальтернативності поведінки суду щодо письмової заяви позивача про зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання судового рішення у категорії справ з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.
Також, позивач наголошує, що доказів виплати їй судових витрат немає. 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач ніяким чином не обґрунтовує її та не надає доказів на підтвердження не виконання відповідачами рішення суду по справі № 620/16174/24, доказів на виконання ухвали суду від 24.06.2025 також не надає.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 по справі № 620/18687/23, яке за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 07.03.2025, позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 974160122364 від 24.07.2024;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області встановити ОСОБА_1 тримісячний строк (з моменту її письмового повідомлення) для надання на заміну довідки від 16.01.2023 за №2000-0604-8/7286 (що не відповідає вимогам) довідок для призначення пенсії державним службовцям, що видані на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі № 620/10512/23, і за результатами надання таких довідок, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2023 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні;
у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 375,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 375,00 грн.
12.03.2025 позивач направила ГУ ПФУ в Чернігівській області оригінали довідок від 09.10.2024.
ГУ ПФУ в Закарпатській області доопрацювало звернення позивача про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, взяло до уваги вказані довідки, які завантажені в систему ППВП 12.03.2025.
Як наслідок, з 01.05.2025 пенсія позивача виплачується в розмірі 23 610 грн, щодо доплати за період з 30.01.2023 по 30.04.2025 в сумі 446 819,59 грн пенсійним органом зазначено, що вказана сума буде виплачуватись в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
При розгляді доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконання судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.
Окрім кола відповідачів, щодо яких суд може встановити додаткові заходи контролю, Кодекс адміністративного судочинства України не визначив інших критеріїв, які слід враховувати при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю за виконання рішення, залишивши це питання на розсуд суду.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 0640/3719/18, від 04.03.2020 у справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19.
За змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Перевіряючи наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , з урахуванням зазначених правових висновків Верховного Суду щодо застосування ст. 382 КАС України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наданими відповідачем 1 доказами підтверджується, що ГУ ПФУ в Чернігівській області рішення у частині встановлення позивачу тримісячного строку (з моменту її письмового повідомлення) для надання на заміну довідки виконано, а саме відповідачем 1 направлено лист позивачу від 10.03.2025 № 2500-0306-8/16891 про необхідність в тримісячний строк надати Головному управлінню довідки про заробітну плату для призначення пенсії як державному службовцю згідно Закону України «Про державну службу» на заміну довідки від 16.01.2023 за № 2000-0604-8/7286. У свою чергу, позивач листом (вхідний № 3069/П-2500-25 від 12.03.2025) направила пенсійному органу довідки про заробітну плату для призначення їй пенсії як державному службовцю. В подальшому, відповідач 1 звернувся листом до відповідача 2 з проханням взяти до уваги рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі № 620/16174/24, яке набрало законної сили, та за результатами завантажених довідок в системі ППВП від 12.03.2025 за № 2000-0504-8/178419 та № 2000-0504-8/178455, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, які зареєстровані від 09.10.2024, повторно розглянути заяву позивача і виконати рішення суду. Відповідач 2 повторно розглянув заяву позивача від 30.01.2023, взяв до уваги повторно завантажені спірні довідки та здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі вказаних довідок, що підтверджується індивідуальним перерахунком пенсії позивача від 18.06.2025 № 4275/04-16.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів виплати позивачу присуджених коштів у вигляді судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).
За визначенням, що міститься у п. 2 Порядку № 845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Пункт 3 Порядку № 845 встановлює, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Згідно з пп. 1 п. 47 Порядку № 845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.
На виконання пунктів 48, 49 Порядку № 845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.
У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
В той же час, апеляційна скарга не містить доказів звернення позивача за виконавчими листами для стягнення судового збору з відповідачів чи звернення з такими виконавчими листами до Державної казначейської служби України.
Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду за наслідком розгляду заяви позивача, поданої за приписами ст. 382 КАС України.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанцій.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Керуючись статтями 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко