УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/9211/21
провадження № 2/361/288/24
22.05.2026
РІШЕННЯ
(Заочне)
Іменем України 

22 травня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді	Петришин Н.М.,	
за участю секретаря	Гриценко А.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача.
У жовтні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 24 січня 2020 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 96131704000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 49 960 гривень на строк до 24.01.2022. Кредит надано відповідачу з процентною ставкою у розмірі 67 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк – 74 % річних. Банк належним чином виконав умови договору, надавши позичальнику кредит у розмірі 49 960 гривень.
14 грудня 2020 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено Договір факторингу № 192, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за Договором № 96131704000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 24.01.2020.
15 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали Договір факторингу № 4/15/12/2020/1, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.
09 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт-Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено Договір № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким на користь ТОВ «Кампсіс Фінанс» перейшло право вимоги до боржника за кредитним договором № 96131704000.
08 травня 2023 року ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» уклали Договір № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Дебт Форс» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 96131704000 від 24.01.2020.
Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 умови договору не виконала своєчасно та належним чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96131704000 від 24 січня 2020 року у розмірі 87 940 гривень 07 копійок, з яких: 45 036,45 гривень – борг за тілом кредиту, 19 266,38 гривень – борг за відсотками на дату відступлення права вимоги, 23 637,24 гривень – борг за нарахованими відсотками за договором з моменту відступлення права вимоги.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 270 гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 гривень.
Заяви, інші процесуальні дії у справі 
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчака І.М. від 26 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Овдієнко Л.П. від 31.07.2025 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2025 вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Петришин Н.М.
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 17 жовтня 2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2026 року замінено позивача ТОВ «Вердикт-Капітал» на його правонаступника – ТОВ «Дебт Форс» у цивільній справі № 361/9211/21.
У судовому засіданні представник ТОВ «Дебт Форс» Муравська О.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала.
Відповідач  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзиву на позов не подала, причини неявки суду невідомі.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.
Обставини справи, що встановлені судом.
24 січня 2020 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96131704000.
Відповідно до п. 2.1 договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил.
Сума кредиту за договором становить 49 960 гривень (п. 3.1 договору).
У п. 3.3 договору сторони погодили, що кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме у сумі 49 700 гривень на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у банку, до якого випущено платіжну картку; у сумі 260 гривень – на оплату страхового платежу.
Згідно п.п. 3.6, 3.7, 3.8 договору, розмір ануїтетного платежу становить 3829 гривень. Ануїтетний платіж повинен сплачуватися щомісячно до 24 числа (включно) кожного місяця. Процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 67 %.
За приписами п. 3.9 договору, за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у розмірі 74 % річних.
Загальна вартість кредиту згідно Додатку № 1 до Договору № 96131704000 від 24.01.2020 становить 97 887,15 гривень.
Відповідно до меморіальних ордерів від 24.01.2020, а також Виписки № 96131704000 за період з 24.01.2020 по 14.12.2020 за вищевказаним договором, 24.01.2020 АТ «УкрСиббанк» перераховано ОСОБА_1 суму кредиту у розмірі 49 960 гривень.
З матеріалів справи встановлено, що 14 грудня 2020 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено Договір факторингу № 192, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за Договором № 96131704000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 24.01.2020, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу від 14.12.2020.
15 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали Договір факторингу № 4/15/12/2020/1, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором, про що свідчить Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 4/15/12/2020/1 від 15.12.2020.
Відповідно до Договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного 09 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт-Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс», на користь ТОВ «Кампсіс Фінанс» перейшло право вимоги до боржників, зокрема, за кредитним договором № 96131704000 від 24 січня 2020 року.
08 травня 2023 року ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» уклали Договір № 08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Дебт Форс» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 96131704000 від 24.01.2020, про що свідчить Витяг з Додатку № 3 до такого договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
Відповідно до Розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96131704000 від 24 січня 2020 року, станом на 21.09.2021 відповідач має борг у загальному розмірі 87 940,07 гривень, що складається з боргу за тілом кредиту у розмірі 45 036,45 гривень, боргу за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 19 266,38 гривень, боргу за нарахованими відсотками за договором з моменту відступлення права вимоги у розмірі 23 637,24 гривень.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.
Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У ч. 1 ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою ст. 1077 ЦК України закріплено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У ч. 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а також те, що відповідач жодних заперечень щодо позовних вимог та належних доказів щодо погашення боргу до суду не надала, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Дебт Форс» обґрунтованими та такими щодо підлягають задоволенню.
Відтак, стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» підлягає заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96131704000 від 24 січня 2020 року у розмірі 87 940 гривень 07 копійок, з яких: 45 036,45 гривень – борг за тілом кредиту, 19 266,38 гривень – борг за відсотками на дату відступлення права вимоги, 23 637,24 гривень – борг за нарахованими відсотками за договором з моменту відступлення права вимоги.
Щодо судових витрат
Відповідно до платіжного доручення № 0287630002 від 29.09.2021, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270 гривень. 
Крім того, згідно Договору № 05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021, позивачу надавалася правова допомога АО «Лігал Ассістант», вартість наданих послуг, згідно Заявки на надання юридичної допомоги № 25 від 04.06.2021, складає 20000 гривень.
Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За приписами ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).
Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України»).
Так, відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги № 25 від 04.06.2021, правова допомога складалася з: 1500 гривень – надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу у позасудовому порядку; 1500 гривень – надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу у судовому порядку; 9000 гривень – надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти; 8000 гривень – складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів.
Оцінивши наявні в матеріалах докази в їх сукупності, керуючись принципами справедливості та верховенства права, враховуючи те, що правнича допомога по складанню позовних заяв за кредитними договорами, право вимоги за якими перейшло до позивача на підставі договорів факторингу, є однотиповою, такі справи не є складними, ціна позову не є значною, суд вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, як і кількість годин, витрачених адвокатом на надання послуг.
З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат на правову допомогу та визначає їх в розмірі 3 000 грн.
За вищенаведених обставин, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дебт Форс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 141, 273, 274, 280-283, 352 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96131704000 від 24 січня 2020 року у розмірі 87 940 (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот сорок) гривень 07 копійок, з яких: 45 036,45 гривень – борг за тілом кредиту, 19 266,38 гривень – борг за відсотками на дату відступлення права вимоги, 23 637,24 гривень – борг за нарахованими відсотками за договором з моменту відступлення права вимоги.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», код ЄДРПОУ: 43577608, адреса місцезнаходження: 02121, м. Київ, Харківське шосе, будинок 201/203, літера 2А, офіс 602.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН