ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 м. Дніпро Справа № 908/3456/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),
суддів: Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Національної спілки художників України

на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2026 (ухвалене суддею Боєвою О.С. у м. Запоріжжі, повне рішення складене 12.02.2026) у справі № 908/3456/25 

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (м. Запоріжжя)
до відповідача: Національної спілки художників України (м. Київ)
про стягнення суми 255 257 грн 36 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою в інтересах держави в особі Запорізької міської ради (далі по тексту - позивач), в якій просить суд стягнути з Національної спілки художників України (далі по тексту - відповідач) 255 257 грн 36 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
- Національній спілці художників України на праві власності належить окремо розташована будівля за адресою: вулиця Володимира Грищенка, будинок 29 у м. Запоріжжі. З метою врегулювання договірних відносин 24.12.2024 позивач направив на адресу відповідача для розгляду та підписання проєкт договору № 82044941 від 20.12.2024;
- оскільки відповідач у визначений законодавством термін не повідомив позивача про відмову від укладання договору та не вчинив дій для від`єднання будівлі від мереж теплопостачання, у відповідності до чинного законодавства України між позивачем та відповідачем вважається укладеним договір в редакції виконавця, який набув чинності з 01.11.2021;
- згідно з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, Концерном "Міські теплові мережі" розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021 № 374. Оскільки відповідач не використовував теплову енергію на потреби опалення будівлі, йому нараховувалась тільки умовно-постійна частина тарифу;
- позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги за період з 01.11.2021 по 31.07.2025 на загальну суму 255 257 грн 36 коп., які не оплачені відповідачем. 

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.02.2026 у справі №908/3456/25:
- позов задоволено;
- стягнуто з Національної спілки художників України на користь Концерну "Міські теплові мережі" 255 257 грн 36 коп. заборгованості та 3 063 грн 09 коп. витрат зі сплати судового збору; 
- повернуто Концерну "Міські теплові мережі" з Державного бюджету України суму 1 781 грн 71 коп. судового збору (надмірно сплаченого), перерахованого за платіжною інструкцією № 2386 від 21.03.2025 на суму 2 422 грн 40 коп.
Рішення обґрунтовано наступним:
- Концерном "Міські теплові мережі" на адресу Національної спілки художників України був направлений лист від 23.12.2024 № 7607/44-13375 з доданими до нього Договором №82044941 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 20.12.2024, з Додатком № 1 до Договору у двох примірниках. Докази направлення вказаного листа з додатками до нього на адресу Національної спілки художників України містяться у матеріалах справи;
- відповідач не вчинив дій для від`єднання будівлі від мереж теплопостачання, не надав докази повідомлення Національною спілкою художників України про відмову від укладання договору та надання ним своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, отже Договір № 82044941 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 20.12.2024 є укладеним у редакції, запропонованій позивачем; 
- відповідач позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" не спростував, доказів виконання грошових зобов`язань з оплати наданої позивачем послуги за спірний період, в тому числі здійснення часткових оплат, не надав, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 255 257 грн 36 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погодившись з вказаним рішенням, 23.03.2026 Національна спілка художників України звернулась до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" з апеляційною скаргою (вх. № суду 49367 від 24.03.2026), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2026 у справі №908/3456/25 та у задоволенні позовних вимог Концерну "Міські теплові мережі" відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- з позовної заяви вбачається, що у грудні 2024 року відповідачу було направлено проєкт договору від 20.12.2024, який набув чинності, як зазначає позивач, 01.11.2021;
- за доводами позивача, Концерном "Міські теплові мережі" та Національною спілкою художників України не укладався Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №200541 від 01.12.2006, оскільки вказаний договір було укладено з Підприємством Запорізької організації Національної спілки художників України "Запорізький художньо-виробничий комбінат" та розірвано відповідно до угоди від 27.12.2001. З урахуванням викладеного, на думку скаржника, у Національної спілки художників України відсутні зобов`язання щодо сплати заборгованості в сумі 255 257 грн 36 коп. у зв`язку з відсутністю договору про постачання теплової енергії з позивачем; 
- проєкт договору Національною спілкою художників України отримано не було. При перевірці поштової накладної 6909100049945 від 24.12.2024 на сайті АТ "Укрпошта" неможливо встановити отримання даного договору;
- судом встановлено, що проєкт договору було направлено на адресу Національної спілки художників України, а також, що договір набув чинності з листопада 2021 року, проте судом не встановлено отримання проєкту цього Договору відповідачем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.
Апеляційну скаргу було подано без додержання вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2026 апеляційну скаргу було залишено без руху та скаржнику надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Від скаржника за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. № суду 4195/26 від 02.04.2026) щодо усунення недоліків апеляційної скарги, до якого, у тому числі, додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з відповідним обґрунтуванням.
Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2026, у зв`язку з відпусткою судді Золотарьової Я.С. - члена колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2026 визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів: ОСОБА_1 , Соп,яненко О.Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження, вирішено розглянути апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2026 у справі № 908/3988/25 у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику та повідомлення учасників справи.
Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2026, у зв`язку з вчиненням процесуальної дії, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого справа № 908/3456/25 передана (повернута) раніше визначеному складу суду.
Відповідно до частини 13 статті 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, справа у відповідності до частини 13 статті 32 Господарського процесуального кодексу України розглядається колегією суддів, визначеною відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2026, а саме: колегією суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.
З приводу дотримання прав усіх учасників справи апеляційний господарський суд зазначає таке.
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Так, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. В умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі.
Судом було з`ясовано, що всі учасники справи мають зареєстровані Електронні кабінети в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, у зв`язку з чим ухвала суду від 07.04.2026 була надіслана судом в їх Електронні кабінети.
За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. При цьому, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Так, апеляційним господарським судом встановлено, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а саме: шляхом направлення ухвали суду від 07.04.2026 до їх Електронних кабінетів в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені Довідки про доставку електронного листа, згідно з якими ухвала суду від 07.04.2026 доставлена до Електронних кабінетів всіх учасників справи (позивача та відповідача) - 07.04.2026 після 17 години (з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала вважається врученою 08.04.2026).
Ухвалою суду від 07.04.2026, з урахуванням вимог частини 4 статті 262 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано, зокрема, позивачу подати відзив на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду, зокрема, позивачем (08.04.2026), граничним строком для подання відзиву на апеляційну скаргу (з урахуванням вихідних днів) було 20.04.2026.
Слід наголосити, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій не внесено.
Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення позивачем відзиву на апеляційну скаргу або клопотання до суду поштовим зв`язком.
Отже, станом на 25.05.2026 строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, з урахуванням строку на поштовий перебіг, закінчився.
Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційного господарського суду від позивача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.
Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивач не скористався своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу та вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами, оскільки згідно з частиною 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи. 
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 441988308 від 03.09.2025 (арк. с. 11), Національна спілка художників України є власником об`єкта нерухомого майна: літ . А-3 – загальна площа 1429,2 кв.м.; літ. Б, Б' – загальна площа 494,1 кв.м (художня майстерня, скульптурний цех), що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волгоградська (нова назва – вул. Володимира Грищенка), буд. 29 (дата державної реєстрації 08.02.2021). Підстава внесення запису: Акт приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2000; Свідоцтво про право власності П-614, видане 22.12.2000 Фондом державного майна України. 
Листом від 04.12.2024 № 02/382/2024 (арк. с. 15) Національна спілка художників України повідомила Концерн "Міські теплові мережі" про розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії № 200541 від 01.12.2006 по окремо стоячій будівлі творчих майстерень Запорізької організації НСХ України за адресою: вулиця Володимира Грищенка (раніше – вулиця Волгоградська), будинок 29 у м. Запоріжжі.
У відповідь на вказане звернення, Концерном "Міські теплові мережі" направлений лист від 23.12.2024 № 7607/44-13375 (арк. с. 22-23), в якому повідомлено про те, що між Концерном "Міські теплові мережі" та Національною спілкою художників України не укладався договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 200541 від 01.12.2006. Вказаний договір було укладено з Підприємством Запорізької організації національної спілки художників України "Запорізький художньо-виробничий комбінат", який було розірвано відповідно до угоди про розірвання договору № 200541 від 01.12.2006 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 27.12.2021. У відповідності до статті 13 Закону № 2189-VІІ між Концерном "Міські теплові мережі" та Запорізькою організацією Національної спілки художників України "Запорізький художньо-виробничий комбінат" укладено договір №82005411 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 27.12.2021; загальна сума заборгованості за Договором станом на 01.12.2024 складає 198 553 грн 90 коп. Також у відповіді зазначено, що оскільки споживач не використовує теплову енергію на потреби опалення будівлі за вищезазначеною адресою, нараховуються тільки умовно-постійна частина тарифу і у разі відсутності намірів щодо опалення будинку 29 по вул. Володимира Грищенка, власнику будівлі необхідно вжити заходів щодо від`єднання її від зовнішніх мереж теплопостачання у затвердженому законодавством порядку. 
З цим листом для впорядкування договірних відносин позивач надіслав відповідачу у двох примірниках Договір № 82044941 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 20.12.2024 з Додатком № 1 до Договору та просив розглянути, оформити належним чином та у визначений законодавством термін повернути один примірник на адресу Концерну "Міські теплові мережі". 
Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 496 від 04.07.2025 (арк.с. 30), відповідачу надано дозвіл на відключення окремо розташованої будівлі творчих майстерень Національної спілки художників України по вул. Володимира Грищенка, 29 м. Запоріжжя від мереж (систем) централізованого опалення та копію Акту про припинення подачі теплової енергії від 31.07.2025 (арк. с. 30 зі зворотного боку) щодо відключення системи опалення вказаної будівлі на межі балансової належності та демонтаж запірної арматури.
Концерном "Міські теплові мережі" було нараховано Національній спілці художників України за надану послугу з постачання теплової енергії (умовно-постійну частину тарифу) до вищезазначеної будівлі за період з 01.11.2021 по 31.07.2025 у розмірі 255 257 грн 36 коп.
Неоплата вказаної суми відповідачем стала причиною для звернення Концерну "Міські теплові мережі" з позовом, за результатами розгляду якого судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний господарський суд виходить з наступного. 
З положень статті 11 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до приписів статей 3, 4 Закону України "Про теплопостачання" відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
З змістом статті 24 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Основними обов`язками споживача теплової енергії є, у тому числі, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
У статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил. Теплопостачальні організації, які здійснюють діяльність із постачання теплової енергії з використанням власних теплових мереж, зобов`язані забезпечити рівноправний доступ до цих мереж усіх суб`єктів господарської діяльності відповідно до укладених договорів.
Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії є предметом регулювання Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно з пунктами 5, 6 частини 1 статті 1 якого житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
За приписами статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема щодо постачання теплової енергії.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (стаття 1, частина 2 статті 6 цього Закону).
Частиною 2 статті 7, частиною 2 статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Статтею 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.
Згідно з частиною 7 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 відповідно до підпунктів 1 і 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Кабінетом Міністрів України було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021. Правила надання послуги з постачання теплової енергії і Типових договорів з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, викладено в новій редакції.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021, були затверджені наступні види типових договорів:
- типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем;
- типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії;
- типовий договір з колективним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії;
- типовий колективний договір про надання послуги з постачання теплової енергії;
- типовий договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
В пункті 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії (в редакції чинній час виникнення спірних правовідносин), зокрема, визначено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги") може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Положення цього пункту можуть застосовуватися до відносин, що виникають під час укладання, зміни та припинення договорів про надання послуги, укладених із споживачами у двоквартирних будинках та інших будівлях, за рішенням власників (співвласників) таких будинків (будівель). В такому разі власники, співвласники, користувачі будівлі або приміщень у будівлі, яка не є індивідуальним (садибним) житловим будинком та багатоквартирним будинком, укладають договір про надання комунальних послуг відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
У частині 4 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проєкт відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проєкт договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.
Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.
У даному випадку, оскільки будівля, розташована за адресою: вулиця Володимира Грищенка (раніше – вулиця Волгоградська), будинок 29 у м. Запоріжжі, є окремо розташованою будівлею, відповідно до вищенаведених положень Правил надання послуги з постачання теплової енергії та приписів частини 4 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пропозиція про укладання договору про надання комунальних послуг мала здійснюватись письмово з наданням проекту відповідного договору, складеного згідно з типовим договором з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.
Як зазначено вище, Національна спілка художників України є власником об`єкта нерухомого майна: літ. А-3 – загальна площа 1 429,2 кв.м.; літ. Б, Б' – загальна площа 494,1 кв.м. (художня майстерня, скульптурний цех), що знаходиться за адресою: вулиця Володимира Грищенка (раніше – вулиця Волгоградська), будинок 29 у м. Запоріжжі (дата державної реєстрації 08.02.2021).
Концерном "Міські теплові мережі" на адресу Національної спілки художників України був направлений лист від 23.12.2024 № 7607/44-13375 з доданими до нього Договором №82044941 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 20.12.2024 з Додатком № 1 до Договору у двох примірниках. 
На підтвердження направлення вказаного вище листа з додатками на адресу Національної спілки художників України у матеріалах справи містяться копії опису вкладення у цінний лист з відбитком поштового штемпеля від 24.12.2024, поштової накладної № 6909100049945 від 24.12.2024 та фіскального чеку від 24.12.2024 (арк. с. 22 зі зворотного боку).
Щодо доводів скаржника про неотримання ним проєкту договору, та як наслідок неукладення договору між позивачем та відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою, фізичною особою - підприємцем документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою та фізичною особою - підприємцем для забезпечення комунікації та зв`язку із ними зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.
Слід відзначити, що місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вноситься до відомостей про цю юридичну особу. За змістом частини 4 статті 17 вказаного Закону, державній реєстрації підлягають зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачати або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків (зокрема щодо неотримання поштової кореспонденції).
Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 № 1071) (далі - Правила), які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.
Відповідно до пункту 76 Правил для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.
Згідно з пунктом 78 Правил поштові відправлення, адресовані юридичним особам, можуть видаватися їх представникам, уповноваженим в установленому законодавством порядку на одержання поштових відправлень.
На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що його місцезнаходженням є: вул. Січових Стрільців (попередня назва вул. Артема), 1-5, м. Київ, 04053, на яку і був направлений Проєкт договору №02044941 від 20.12.2024 з додатками до нього. 
При цьому, у силу приписів законодавства України, позивач не зобов`язаний з`ясовувати фактичне місцезнаходження відповідача (якщо воно не співпадає з його офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі); повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на Національну спілку художників України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20 визначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Таким чином, ризик настання наслідків, пов`язаних із неотриманням поштової кореспонденції, направленої на належну адресу особи, покладається на таку особу.
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо відсутності в матеріалах справи доказів отримання відповідачем проєкту договору.
Крім того, докази повідомлення Національною спілкою художників України про свою відмову від укладання договору, надання ним своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а також докази вчинення ним дій у спірний період для від`єднання будівлі від мереж теплопостачання, у матеріалах справи відсутні. 
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, Договір № 82044941 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 20.12.2024 є укладеним у редакції, запропонованій позивачем. 
Відповідно до умов пункту 1 вказаного Договору виконавець зобов`язується надати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення (далі – послуга) теплову енергію відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки та на умовах, що визначені цим договором. 
У пункті 3 Договору міститься зокрема наступна інформація про споживача: адреса: номер будинку 29, вул. Володимира Грищенка, місто Запоріжжя; опалювальна площа 1429,2 кв.м.; максимальне теплове навантаження будівлі – 0,077326 Гкал/год.
Зі змісту пунктів 19 та 20 Договору вбачається, що плата виконавцю за послугу за цим договором визначається відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (Офіційний вісник України, 2019 року, № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання.
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року). 
Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://teploseti.zp.ua.
Згідно з умовами пунктів 21, 23 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що граничним строком внесення плати за спожиту послугу. 
З положень пункту 27 Договору слідує, що споживач має право, зокрема, без додаткової оплати одержувати від виконавця інформацію про: ціну/тариф на послугу, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу на послугу, норми споживання та порядок надання послуги, а також про її споживчі властивості; про проведені виконавцем нарахування плати за послугу (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі у строк, визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації".
За умовами пункту 38 Договору у відповідності до статті 631 Цивільного кодексу України сторони погодилися, що умови договору застосовуються до відносин між споживачем і виконавцем, які виникли до його укладення – з 01.11.2021. 
У пункті 40 Договору передбачено, що договір може бути розірваний у разу прийняття рішення власником щодо відключення будинку від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженої Наказом Мінрегіону від 26.07.2019 № 619 (пункт 40 Договору).
Позивач звертався до відповідача з претензією від 04.04.2025 № 001999/44 (арк. с. 15 зі зворотного боку, арк. с. 16) щодо погашення заборгованості за Договором № 82044941 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 20.12.2024, наявної станом на 01.04.2025. 
При цьому апеляційний господарський суд враховує, що Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 169 від 26.07.2019 затверджено Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, який визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Дія цього Порядку поширюється на споживачів, виконавців комунальної послуги з постачання теплової енергії, виконавців комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води, операторів зовнішніх інженерних мереж, органи місцевого самоврядування.
Розділом ІI вказаного Порядку визначено наступний порядок відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків від ЦО та/або ГВП:
1. Рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.
2. Рішення власника (співвласників) будівлі, в тому числі житлового будинку, про відключення від ЦО та/або ГВП приймається відповідно до вимог Цивільного кодексу України, законів України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
3. Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку.
4. Орган місцевого самоврядування відповідно до законодавства розглядає подані документи за наявності затвердженої ним схеми теплопостачання відповідного населеного пункту.
5. Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії.
6. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП за участю заявника чи його уповноваженого представника.
7. Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення.
Під час прийняття рішення Комісія враховує технічні можливості наявних мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання населеного пункту чи окремого кварталу (мікрорайону) щодо забезпечення живлення запропонованої власником (співвласниками) будівлі системи, та за потреби надає пропозиції органу місцевого самоврядування щодо збільшення потужностей, а також заміни систем внутрішньоквартальних, магістральних мереж електро-, газо-, водо-, теплопостачання, потрібних для встановлення в будівлі системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) та пропозиції щодо фінансування таких заходів.
Комісія передає рішення до органу місцевого самоврядування протягом п`яти робочих днів із дня його прийняття. Копія рішення Комісії надається заявникові.
8. Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП з урахуванням рекомендацій Комісії. Копія рішення органу місцевого самоврядування надається заявникові.
9. Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проекту відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проєкту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил.
10. Відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він не є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі.
Відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється лише в міжопалювальний період, але не пізніше ніж 01 вересня.
Витрати, пов`язані з відключенням від ЦО та/або ГВП, здійснюються за рахунок власника (співвласників) та інших коштів, не заборонених Законом.
Узгодження дати і часу виконання робіт із відключення від ЦО та/або ГВП з виконавцями таких робіт та інформування про це співвласників багатоквартирного будинку здійснюється уповноваженою ними особою.
Після виконання робіт із відключення будівлі від ЦО та/або ГВП складається акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води (додаток 2) - по одному примірнику для власника/представника співвласників та кожного виконавця відповідної комунальної послуги, а також для оператора зовнішніх інженерних мереж або іншого суб`єкта господарювання (у разі їх залучення відповідно до пункту 10 цього розділу). Такий акт підписується усіма присутніми під час відключення сторонами: власником/представником співвласників та кожним виконавцем відповідної комунальної послуги, а також оператором зовнішніх інженерних мереж або іншим суб`єктом господарювання (у разі їх залучення).
Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника (співвласників) про перегляд умов або розірвання договору про надання відповідної комунальної послуги.
Отже, приймаючи до уваги зазначені вище положення нормативно - правових актів, діючим законодавством України встановлений порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами.
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє надані відповіачем Акти від 24.11.2011 та від 17.11.2023, як такі, що не є належними доказами дотримання наведеного вище порядку та відключення будівель від систем центрального теплопостачання. 
Так, законною підставою для відключення будівлі від централізованого опалення та постачання гарячої води є відповідне рішення органу місцевого самоврядування та Акт про відключення будівлі. 
При цьому апеляційний господарський суд зазначає, що в матеріалах справи таке рішення органу місцевого самоврядування, а також Акт про відключення будівлі відповідача у спірний період (з 01.11.2021 по 31.07.2025) відсутнє; про наявність такого рішення та Акту у спірний період (з 01.11.2021 по 31.07.2025) сторони суд не повідомили.
Більше того, у цій справі відключення об`єкта Національної спілки художників України – окремо розташованої будівлі творчих майстерень по вул. В.Грищенка, 29 від мереж (систем) централізованого опалення здійснено з 31.07.2025, згідно з Актом про припинення подачі теплової енергії від 31.07.2025, на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 496 від 04.07.2025. 
Супровідним листом від 07.08.2025 № 004560/44 Концерном "Міські теплові мережі" на адресу відповідача була направлена Угода від 06.08.2025 про розірвання договору №82044941 від 20.12.2024 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії: - в частині відпуску теплової енергії з 31.07.2025; - в частині проведення розрахунків – з моменту повного погашення заборгованості (арк. с. 28, 29). Одночасно позивачем була направлена відповідачу претензія від 07.08.2025 № 004561/44 щодо погашення заборгованості за вказаним Договором станом на 01.08.2025 (за попередній період) у загальному розмірі 255 257 грн 36 коп.
При цьому позивачем при розрахунку було враховано невикористання відповідачем теплової енергії на потреби опалення будинку, тому йому було нараховано лише умовно-постійну частину тарифу. 
У матеріалах справи містяться копії рахунків за надані послуги за Договором №82044941 за загальний період з листопада 2021 року по липень 2025 року з доказами їх направлення засобами поштового зв`язку на адресу відповідача (арк. с. 32-54), відповідно до яких нарахування здійснено за послугу з постачання теплової енергії (умовно-постійна частина тарифу) на загальну суму 255 257 грн 36 коп., а також Інформація щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за договором № 82044941 споживачу – Національній спілці художників України, за адресою: вул. Володимира Грищенка, 29, за період листопад 2021 року – липень 2025 року. 
Наведений позивачем розрахунок відповідачем не спростований, контррозрахунку відповідачем здійснено не було, доводи відповідача про непогодження з розрахунком у даній справі також відсутні.
У той же час, за приписами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами / тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, відповідно до умов договору та вимог законодавства України, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані позивачем послуги.
Слід також відзначити, що відповідно до статті 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).
Колегія суддів відзначає, що доказів складання відповідачем актів-претензій щодо ненадання у спірний період послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", матеріали справи не містять. 
Жодного доказу на спростування наведених позивачем обставин чи контррозрахунку заявленої до стягнення суми відповідач суду не надав.
Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає однією із засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Між тим, докази повної та своєчасної оплати за надані позивачем у спірний період з 01.01.2021 по 31.07.2025 послуги за Договором № 82044941 у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги встановлення судом факту укладення між позивачем та відповідачем Договору № 82044941, порушення відповідачем зобов’язання за цим Договором у частині оплати умовно-постійної частини тарифу та ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції. 
З огляду на викладене, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.
За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2026 у справі № 908/3456/25 таким, що підлягає залишенню без змін. 
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
З підстав наведеного та керуючись статтями 129, 269, 270, 275 - 284, 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національної спілки художників України на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2026 у справі № 908/3456/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2026 у справі №908/3456/25 - залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Національну спілку художників України.

4. Матеріали справи № 908/3456/25 повернути до Господарського суду Запорізької області. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 25.05.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя Я.С. Золотарьова

Суддя С.В. Мартинюк