18.06.26
33/812/264/26

Миколаївський апеляційний суд

Провадження № 33/812/264/26  Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 172-20 КУпАП  суддя Баранкевич В.О. 
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року       м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря     - Пшеняк М.В
особи, яку притягнуто 
до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 

розглянула, у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,
За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 12.12.2025 р. о 18.30 год., під час перевірки особового складу у місці тимчасового розташування в/ч НОМЕР_1 був виявлений матрос ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується актом № 17 від 12.12.2025 р. фіксації відмови від огляду військовослужбовця з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з використанням спеціальних технічних засобів, тим самим своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Одночасно заявив клопотання про поновлення строку. 
Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а саме у зв`язку з перебуванням на лікуванні, проходженням військової служби, а також обмеженою можливістю своєчасно отримати правову допомогу та підготувати апеляційну скаргу. 
Зазначає, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався 15.05.2026 р. з веб-порталу Судової влади. 
Вважає, що судове рішення не відповідає вимогам законодавства, суд не повно з`ясував усіх фактичних обставин, підійшов формально до вивчення справи та належним чином не дослідив докази. 
Зазначає, що не визнає вину у вчиненні даного правопорушення, оскільки в день, вказаний в протоколі, він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, він був хворий на застуду та мав високу температуру, про що повідомив під час перевірки, проте до медичної частини його не відпустили. 
Звертає увагу, що наполягав на проведені відносно нього медичного огляду для встановлення стану сп`яніння, проте його вимогу залишили без уваги та склали протокол та інші матеріали за його відсутності.
Вказує, що судом, в порушення вимог закону, справу розглянуто без його участі, без належного повідомлення про час та дату судового розгляду, вказана у постанові адреса його проживання не має до нього ніякого відношення. 

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Постанова Новоодеського районного суду Миколаївської області, відносно ОСОБА_1 постановлена судом 10.02.2026 р., апеляційну скаргу особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав до суду 28.05.2026 р., тобто з пропуском, встановленого ст. 294 КУпАП десятиденного строку на оскарження постанови.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні 10.02.2026 р., в матеріалах справи відсутні докази щодо належного повідомлення його судом про час, дату та місце судового розгляду, як і відсутні данні щодо отримання ним копії оскаржуваного рішення. 
Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2026 року.
Що стосується прийнятого судом рішення, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст. ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд, ухвалюючи постанову про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, виходив з обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення № А5025-217 від 13.12.2025 р. та доданих до матеріалів справи документів.
Разом з цим, як встановлено під час апеляційного розгляду, матеріали справи не містять оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 та доданих до нього матеріалів. Наявні в матеріалах провадження документи є фотокопіями даних документів засвідчені печаткою військової частини, які не є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення. 
Так, протокол про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення протиправного діяння, яке містить ознаки право правопорушення, передбаченого КУпАП.
Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до відповідальності.
Отже, суд під час розгляду справи оцінює оригінал протоколу та докази в справі, які також повинні бути належним чином оформленні.
Відповідно до «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», протокол про правопорушення, передбачений ст. ст. 172-10-172-20 КУпАП, складається: командиром (начальником) військової частини або уповноваженим ним командиром підрозділу (далі - уповноважена посадова особа військової частини) у разі виявлення ним безпосередньо факту вчинення підлеглим військовослужбовцем (військовозобов`язаним) військового адміністративного правопорушення або отримання інформації про вчинення такого правопорушення від інших осіб;
Уповноважена посадова особа складає протокол не пізніше 24 годин з моменту виявлення військовослужбовця (військовозобов`язаного), що вчинив військове адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається військовослужбовцю (військовозобов`язаному), який притягується до адміністративної відповідальності.
Протокол заповнюється державною мовою друкованим способом або від руки розбірливим почерком.
Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
До протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).
Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.
Складений протокол та матеріали про військове адміністративне правопорушення формуються у справу про військове адміністративне правопорушення, яка в подальшому, надсилається до суду.
Отже, направленню в суд підлягають виключно оригінали протоколу про адміністративне правопорушення та доданих матеріалів. 
Апеляційний суд зауважує, що копії документів в справах про адміністративні правопорушення можуть бути доказами за умови, що вони подаються разом з належним чином засвідченим оригіналом або в разі відсутності оригіналу за певних умов, які дозволяють встановити достовірність копії, наприклад, у формі електронних копій, засвідчених кваліфікованим електронним підписом (КЕП). Самі по собі копії без підтвердження їх автентичності або наявності оригіналу зазвичай не вважаються достатніми доказами для встановлення факту правопорушення.
В порушення норм діючого законодавства України, до суду направлені копії матеріалів, які не можуть вважатися належною справою про адміністративне правопорушення.
Натомість, суддя місцевого суду на зазначені факти не звернув увагу, розглянув справу відносно ОСОБА_1 на підставі копії протоколу, а не оригінала, а також копій долучених документів. Про вказане свідчить спосіб їх виготовлення та напис на протоколі та долучених документах «згідно з оригіналу». В порушення вимог ст. 245 КУпАП формально віднісся до розгляду справи, не з`ясував всіх обставин, які підлягали з`ясуванню, не звернув увагу на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення ст. 256 КУпАП та відсутність оригіналів всіх матеріалів справи, тобто відсутності доказів інкримінованого адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд зауважує, що нормами КУпАП не передбачено здійснювати провадження у справі на підставі копій документів та за відсутністю оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що документи та протокол в матеріалах справи не є доказами винуватості особи.
При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема, порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.
Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП, та не може бути перекладено на суд.
В Постанові № 11 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» також зазначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.
Таких недоліків, допущених при направлені матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевий суд не усунув, не повернув справу для належного оформлення, послався на копії документів, які не є належними та допустимими доказами, як на доведеність вини особи .
Водночас, апеляційний суд, не наділений повноваженнями для повернення справи для до оформлення вже на стадії перегляду законності судового рішення.
Крім того, судом першої інстанції грубо порушені вимоги ст. 268 КУпАП, відповідно до якої справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.
Як вбачається з матеріалів провадження, 22.12.2025 р. до суду надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 , того ж дня у даній справі було визначено склад суду та матеріали справи були передані судді доповідачу. В подальшому, справу було призначено до розгляду на 27.01.2026 р. о 8.30 год., про що поштовим відправленням було повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 . Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь які відомості, щодо повідомлення  ОСОБА_1 про призначення до розгляду справи відносно нього. В подальшому дану справу було розглянуто судом 10.02.2026 р. без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копію постанови суду від 10.02.2026 р. також було направлено командиру військової частини НОМЕР_1 .
Отже, на думку суду апеляційної інстанції, не повідомивши належним чином ОСОБА_1 про час та дату розгляду справи, суддя місцевого суду, розглянувши справу за його відсутності, обмежив право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.
Недотримання зазначених вимог закону потягло неповне дослідження всіх доказів у справі та призвело до постановлення судом першої інстанції незаконного та необґрунтованого рішення.
Таким чином, оскільки місцевим судом не виконано вимог, щодо належного інформування ОСОБА_1 про розгляд справи, при цьому були грубо порушені вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови місцевого суду через істотне порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-20 КУпАП.
Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задовольнити. 
Постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2026 року, відносно ОСОБА_1 , скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , за ч. 3 ст.173-20 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду     Н.В. Чебанова-Губарєва