РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2026 року 	м. Рівне	№240/29150/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (далі – відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.11.2025 про обмін посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 від 13.05.1991 на нове без складання іспитів по суті вимог заяви; 2) зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2025 про обмін посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 від 13.05.1991 на нове без складання іспитів, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про обмін посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 від 13.05.1991 на нове без складання іспитів. Листом від 19.11.2025 відповідач повідомив, що надане посвідчення водія є посвідченням водія іноземної держави та вказав на необхідність надання документів, які підтверджують факт отримання посвідчення водія. Вважаючи відмову протиправною позивач звернувся до суду, просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на реалізацію наданих повноважень в сфері дорожнього руху Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 8 травня 1993 р. № 340 якою затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі Положення). Наказом МВС від 07.12.2009 № 515 затверджено інструкцію про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія (далі Інструкція). Розділом Х Інструкції визначено порядок обміну посвідчення водія, виданого іноземною державою. Так, для обміну посвідчення водія необхідно надати до ТСЦ МВС документи, визначені підпунктами 1 - 4, 6 пункту 9 розділу I цієї Інструкції та документ, виданий компетентним органом іноземної держави, дипломатичним представництвом чи консульською установою іноземної держави в Україні (далі - компетентний орган іноземної держави), що підтверджує факт видачі такого посвідчення водія та відсутність відомостей про позбавлення права на керування транспортними засобами або тимчасове обмеження в цьому праві. Зазначає, що позивач має право на обмін посвідчення водія після проходження медичного огляду у порядку, встановленому МОЗ; підготовки або перепідготовки відповідно до програм та планів; складання теоретичного і практичного іспитів у ТСЦ МВС. Вважає, що діяв в межах свої повноважень та відповідно до чинного законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити.
Позовна заява надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду 25.11.2025.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
05.02.2026 від відповідача надійшов відзив на позов.
10.02.2026 ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду справу передано на розгляд Рівненського окружного адміністративного суду.
Адміністративна справа № 240/29150/25 надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду 27.03.2026.
Ухвалою суду від 30.03.2026 справу прийнято до провадження судді Комшелюк Т.О.
Розглянувши заяви по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
ОСОБА_1 є громадянином України, що стверджується паспортом громадянина України у формі ID картки виданого 06.08.2021.
Позивач має посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.05.1991, виданого «ГАИ МВД-УВД» м. Кострома, категорії «В» з розпізнавальним знаком «SU» (СРСР).
В лютому 2024 року позивач вирішив замінити посвідчення водія у зв`язку з тим, що була необхідність виїжджати за кордон.
Позивач звернувся до відповідача з приводу обміну посвідчення водія старого зразка на новий.
Листом від 19.11.2025 № 31/35/1841/Б-5735-5393-2025 відповідач повідомив, що постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року (із змінами) затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення), відповідно до якого посвідчення водія іноземної держави вважається також посвідчення водія з розпізнавальним знаком «SU» (СРСР), видане в республіках колишнього PCP та вказав на необхідність надання документів, які підтверджують факт отримання посвідчення водія, відсутність відомостей про позбавлення права на керування транспортними засобами або тимчасове обмеження цих прав. Також зазначив про необхідність перекладу на державну мову та засвічення у встановленому законом порядку. Окрім того зазначив, що обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складання теоретичного та практичного іспитів.
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища, визначає Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" (з наступними змінами і доповненнями).
Відповідно до приписів статті 15 Закону України "Про дорожній рух", кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.
Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
08 листопада 1968 року у Відні була прийнята Конвенція про дорожній рух, яка була ратифікована Союзом РСР 12 липня 1974 року. 
Після проголошення незалежності України, 12 вересня 1991 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України "Про правонаступництво України". Відповідно до статей 6 та 7 цього Закону, Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України. Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.
Отже Україна підтвердила свої зобов`язання за Віденською Конвенцією про дорожній рух, яка ратифікована Союзом РСР та є обов`язковою для виконання Україною на її території.
Відповідно до підпункту "b" пункту 2 статті 41 Конвенції про дорожній рух, (в редакції, яка діяла на момент видачі позивачу посвідчення водія) «…договірні сторони визнаватимуть будь-яке національне посвідчення водія, яке відповідає приписам Додатка 6 до цієї Конвенції…».
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29.06.2004, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Судом встановлено, що позивач має посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.05.1991, виданого «ГАИ МВД-УВД» м. Кострома, категорії «В» з розпізнавальним знаком «SU» (СРСР).
Так, підстави та порядок видачі посвідчення водія врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 "Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами" (далі – Положення № 340).
Відповідно до п.1 Положення № 340, таке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Пунктом 2 Положення № 340 встановлено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
За змістом пункту 3 Порядку № 340 транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50куб.см. або електродвигун потужністю до 4кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50куб.см. і більше або електродвигун потужністю 4кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів); D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16; ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів; Т - трамваї та тролейбуси.
Відповідно до пункту 9 Положення № 340 право на керування транспортними засобами категорій ВЕ, С1Е, СЕ, D1E і DE надається особам, які мають посвідчення водія категорії В, С1, С, D1 і D відповідно або кількох з них та навички керування транспортними засобами категорії В, С1, С, D1, D відповідно більше одного року протягом останнього часу, пройшли перепідготовку за встановленими програмами та склали в територіальному сервісному центрі МВС практичний іспит з навичок керування составом транспортних засобів.
На період воєнного стану право на керування транспортними засобами категорії СЕ надається особам, які мають посвідчення водія категорії С, пройшли перепідготовку за встановленими програмами та склали в територіальному сервісному центрі МВС практичний іспит з навичок керування составом транспортних засобів.
Право на керування транспортними засобами категорії D1 в територіальному сервісному центрі МВС надається особам, які мають посвідчення водія категорії В, С1, С або кількох з них та навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку за встановленими програмами та склали теоретичний, практичний іспити на право керування транспортними засобами категорії D1 в територіальному сервісному центрі МВС.
Право на керування транспортними засобами категорії D в територіальному сервісному центрі МВС надається особам, які мають посвідчення водія категорій В, С1, С, D1 або кількох з них, та навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку за встановленими програмами та склали теоретичний, практичний іспити на право керування транспортними засобами категорії D в територіальному сервісному центрі МВС.
До періоду часу, зазначеного в абзацах першому - третьому цього пункту, не враховується час, протягом якого особа позбавлена права на керування транспортними засобами.
За змістом пункту 16 Положення № 340 посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.
Документами, що засвідчують підготовку і перепідготовку водіїв транспортних засобів, є: свідоцтво про закінчення теоретичної підготовки за встановленою формою згідно з вимогами законодавства (у разі проходження теоретичної підготовки в закладі); свідоцтво про закінчення практичної підготовки за встановленою формою згідно з вимогами законодавства; документи про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка за професією водія автотранспортних засобів відповідної категорії (диплом кваліфікованого робітника, свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації), видані закладом, що має ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері професійної (професійно-технічної) освіти.
Відповідно до пункту 2 Положення № 340 обмін посвідчення водія проводиться: у разі непридатності його для подальшого користування (зіпсоване, записи не читаються тощо); у разі зміни персональних даних власника (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), стать); за бажанням власника (з метою уточнення персональних даних латинськими літерами, зміни відцифрованого образу обличчя особи, вилучення відмітки щодо права на керування транспортними засобами лише з автоматичною коробкою передач тощо).
Під час обміну посвідчення водія, отриманого вперше, до закінчення строку його дії особі видається нове посвідчення, яке вважається таким, що видане вперше, із зазначенням строку дії посвідчення, що підлягає обміну.
Відповідно до п.27 Положення № 340, посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 р. № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії:
А1, А - відповідає категорії А;
В1, В - відповідає категорії В;
С1, С - відповідає категорії С;
D1, D - відповідає категорії D;
BЕ - відповідає категоріям В і Е;
C1E, СЕ - відповідає категоріям C і Е;
D1E, DЕ - відповідає категоріям D і Е;
Т - відповідає категорії Трамвай, Тролейбус.
Пунктом 28 Положення № 340 встановлено, що обмін посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, проводиться без складення іспитів, крім випадків, передбачених пунктом 25-1 цього Положення. Під час обміну посвідчення водія працівник територіального сервісного центру МВС перевіряє відомості про особу, яка подає документи, за Єдиним державним реєстром МВС, Єдиним державним демографічним реєстром, відповідними базами даних та державними реєстрами щодо осіб, які перебувають в розшуку, а також осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.
За наявності технічної можливості щодо електронної інформаційної взаємодії між МВС та суб`єктами електронної взаємодії така перевірка відомостей про особу проводиться автоматично засобами центральної підсистеми єдиної інформаційної системи МВС або системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.
Обмін посвідчення водія проводиться незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) на території України особи за умови подання:
паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасового посвідчення громадянина України, або посвідки на постійне проживання, або посвідки на тимчасове проживання, або посвідчення біженця, або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, чи пред`являння одного із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія (у разі відсутності в зазначених документах відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) на території України - довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у якій зазначено фактичне місце проживання (для внутрішньо переміщених осіб), або витягу з реєстру територіальної громади про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) або пред`явлення одного із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія);
копії одного з передбачених Податковим кодексом України документів з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта);
документів, що підтверджують зміну персональних даних особи (у разі потреби);
дійсної на дату подання документів медичної довідки встановленого зразка, що підтверджує допущення водія до керування транспортними засобами відповідних категорій.
Після внесення працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС інформації про обмін посвідчення водія обміняне посвідчення водія вважається недійсним.
В обміні посвідчення водія відмовляється в разі, коли в поданих особою документах або Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) на території України (крім внутрішньо переміщених осіб, які подають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у якій зазначено фактичне місце проживання, або пред`являють її відображення в електронній формі засобами Порталу Дія чи витяг із реєстру територіальної громади про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) або пред`являють його відображення в електронній формі засобами Порталу Дія).
Згідно із пунктом 30 Положення № 340, Особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.
Посвідченням водія іноземної держави вважається також посвідчення водія з розпізнавальним знаком "SU" (СРСР), видане в республіках колишнього Союзу РСР.
Зазначені особи під час керування транспортними засобами можуть мати національне посвідчення водія, видане в установленому цим Положенням порядку.
Особам, які тимчасово перебувають на території України, обмін їх посвідчень водія на національне посвідчення водія, а також видача їм національних посвідчень водія замість утраченого у зв`язку з крадіжкою, стихійним лихом, іншими непередбачуваними обставинами посвідчення водія іноземної держави не проводиться.
Посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).
У разі наявності в посвідченні водія іноземної держави двох або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний та практичний іспити складаються за вищою категорією із зазначених у такому посвідченні водія.
Суд зазначає, що позивач є громадянином України, який постійно проживає на території України з 1991 року, користується посвідченням водія серії НОМЕР_1 від 13.05.1991, яке є чинним та не скасованим. Факт його отримання підтверджується відповідними первинними документами про проходження навчання та складення іспитів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.05.1991, видане позивачу до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 року № 586 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове, зокрема без складання іспитів.
Решта доводів та аргументів учасників справи не впливають на результати вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволенню.
Правові підстави для відшкодування позивачу судового збору у порядку ст. 139 КАС України, відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях щодо відмови ОСОБА_1 в обміні посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 від 13.05.1991 на нове без складання іспитів згідно його заяви від 08.11.2025.
Зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2025 про обмін посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 від 13.05.1991 на нове без складання іспитів, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 30 квітня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (вул. Вербова, 39, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33024, ЄДРПОУ/РНОКПП 45543373) 

Суддя       Т.О. Комшелюк