МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 р.  	№ 400/593/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання адміністративну справу
за позовом	Донецького державного університету внутрішніх справ, вул. Велика Перспективна, 1,м. Кропивницький,Кіровоградська обл., Кропивницький р-н,25015, 	
до 	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
про	стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 108 004,22 грн,	

ВСТАНОВИВ:
Донецький державний університет внутрішніх справ звернувся до адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 108004,22 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач проходив навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ за контрактом від 15.08.2021, але контракт був достроково розірваний, оскільки наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28.11.2025 року № 1266 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національній поліції України за власним бажанням. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 повинен відшкодувати витрати, пов`язані з навчанням.
Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. В письмовому відзиві зазначив, що ОСОБА_1 прийнятий на військову службу в Службу безпеки України 04.12.2025 року та проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області. Оскільки відповідач не припинив правоохоронну діяльність, а лише змінив вид служби в межах єдиної системи правоохоронних органів України, продовжуючи виконувати завдання із забезпечення державної безпеки та правопорядку, вимоги позивача про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. 
Позивач, в свою чергу, надав відповідь на відзив, зазначивши, що відповідно до умов укладеного контракту, а також вимог законодавства України, після закінчення навчання відповідач зобов`язувався пройти службу в органах Національної поліції України протягом трьох років після закінчення навчального закладу. Вказане зобов`язання є істотною умовою контракту та пов`язане з тим, що підготовка відповідача здійснювалася за рахунок коштів Державного бюджету України. Проходження служби в органах Служби безпеки України не є виконанням зобов`язання, передбаченого контрактом про проходження служби в Національній поліції України, оскільки контрактом прямо визначено обов`язок проходження служби саме в системі органів Національної поліції України протягом визначеного строку. Оскільки відповідач не відпрацював установлений трирічний строк служби в органах Національної поліції України та достроково припинив виконання умов контракту, у нього виник обов`язок відшкодувати державі витрати, понесені на його підготовку та утримання під час навчання.
Від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у яких він наполягає на тому відповідач був звільнений зі служби в Національній поліції України, проте був прийнятий на військову службу в Службу безпеки України. Правова природа обов`язку відшкодування витрат є компенсаційною санкцією за відмову особи від виконання службових функцій на користь держави. Оскільки відповідач продовжує виконувати ці функції, збитків державному бюджету України не завдано. Служба безпеки України та Національна поліція України є ланками єдиної правоохоронної системи держави, а відповідач продовжує виконувати правоохоронні функції держави, що повністю відповідає меті витрат державного бюджету України на його підготовку.
Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження 30.06.2026 без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ.
15.08.2021 між Донецьким державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням Національної поліції в Миколаївський області та ОСОБА_1 було укладено контракт про здобуття освіти у за спеціальністю «Право» у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських від 15.08.2021 № 126/2021.
За умовами укладеного контракту відповідач зобов`язався у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції в протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про національну поліцію» та Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261.
28.11.2025 наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28.11.2025 року № 1266 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Довідкою про розрахунок витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 15.08.2021 по 12.04.2024 року навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ визначено, що вартість фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі становить 108004,22 гривень. 
01.12.2025 року відповідач, під особистий підпис, отримав від Головного управління Національної поліції в Миколаївській області повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі протягом 30 днів.
Відповідно до довідки УСБУ в Миколаївській області від 09.02.2026 №10/43, 04.12.2025 року ОСОБА_1 прийнятий на військову службу в Службу безпеки України, та з 04.12.2025 проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області.
Оскільки самостійне відшкодування витрат на користь Донецького державного університету внутрішніх справ не відбулося, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України Про Національну поліцію підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України Про Національну поліцію особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах , у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав визначені Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 р. № 261.
Пунктами 3, 4 Порядку №261 встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Пунктом 5 Порядку №261 встановлено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Відповідно до п.8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , здобув освіту у Донецькому державному університеті внутрішніх справ та в подальшому був призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 28.11.2025 року № 1266 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). 
Разом з цим, судом встановлено, що відповідач звільнений зі служби до спливу трьох років після закінчення навчання, проте з 04.12.2025 він прийнятий на військову службу в Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, де її проходить по даний час, що вбачається з довідки Управління Служби безпеки України в Миколаївській області № 10/43 від 09.02.2026.
При цьому, суд зазначає, що пунктом 9 Порядку 261 визначено, що стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію.
Оскільки відповідач на час розгляду судом справи проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області, де виконує правоохоронні функції держави спрямовані на попередження, виявлення, припинення і розкриття злочинів та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України, що є схожими за функціями зі службою в органах поліції по охороні прав і свобод людини та інтересів суспільства і держави, стягнення суми витрат припиняється в силу положень п. 9 Порядку № 261, оскільки за вимогами ст. 2 Закону № 3781-ХІІ органи поліції та органи СБУ відносяться до правоохоронних органів, на які за Конституцією і законами України покладено здійснення правоохоронних функцій, тому відмови від подальшого проходження служби в правоохоронному органі фактично не відбулось, відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання в розмірі 108004,22 грн.
Про відсутність підстав для стягнення вартості утримання у вищому навчальному закладі у випадку зміни служби з одного правоохоронного органу на інший також може свідчити і спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України та інших органів від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, зареєстрованого в Мін`юсті 30.07.2007 за № 863/14130, яким затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, за яким розроблено єдину методику відшкодування вартості навчання у випадку відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах чи органах спеціального призначення. Саме цей наказ був застосований для обрахування вартості навчання відповідача Донецьким державним університетом внутрішніх справ за довідкою витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 в період з 15.08.2021 по 12.04.2024. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
В задоволенні позову відмовити.
Сплачена позивачем сума судового збору відшкодуванню не підляає. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, заявлених відповідачем, суд зазначає наступне.
Представником відповідача заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 гривень та надані докази: свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги від 05.02.2026 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №05/02 від 05.02.2026 на суму 30000 гривень, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги від 05.02.2026 від 17.02.2026.
Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.
Положеннями ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічні правові позиції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 та від 19 вересня 2019 року по справі №810/2760/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Досліджуючи надані представником відповідача документи, судом встановлено, що відповідно до договору про надання правничої допомоги від 05.02.2026 сума гонорару за договором сплачується у фіксованому розмірі 30000 гривень. Згідно опису виконаних робіт від 17.02.2026, адвокатом надані наступні послуги : надання усної консультації щодо правових аспектів відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, роз`яснення норм чинного законодавства, визначення правової позиції та рекомендації щодо доцільності подання відзиву на позов (1 година), складання та направлення заяви про ознайомлення з матеріалами справи (0,5 годин), детальне вивчення та аналіз матеріалів справи, моніторинг та аналіз актуальної судової практики у подібних спорах, виокремлення ключових правових позицій (1,5 години), складання та подання відзиву на позов, включно з формуванням чіткої правової позиції, викладом аргументів щодо відсутності підстав для відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, посиланням на відповідні правові норми, юридичним редагуванням тексту, забезпеченням відповідності відзиву процесуальним вимогам (8 годин), складання та подання заперечення на відповідь на відзив: аналіз аргументів, викладених у відповіді на відзив позивача; підготовка заперечень, юридичне обґрунтування позиції відповідача із посиланням на норми права (4 години). 
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст. 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 30000 грн не є розумною та співмірною, виходячи з предмету розгляду даної справи, виконаних послуг та вини позивача.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З огляду на зазначені мотиви та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, задоволення вимоги щодо стягнення додаткової оплати у розмірі 30000 грн, у даному конкретному випадку не відповідатиме принципам пропорційності до предмету спору та справедливості.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відшкодування на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн за рахунок бюджетних асигнувань позивача - Донецького державного університету внутрішніх справ, оскільки саме такий розмір судових витрат є обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат (з урахуванням предмету спору, обставин справи даної справи, кількості подібних справ та судової практики з даного предмету спору).
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позову Донецького державного університету внутрішніх справ (вул. Велика Перспективна, 1,м. Кропивницький,Кіровоградська обл., Кропивницький р-н,25015 ЄДРПОУ 08571423) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити повністю. 
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Донецького державного університету внутрішніх справ (вул. Велика Перспективна, 1, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, 25015, ЄДРПОУ 08571423) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень) гривень.
3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 30.06.2026