ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" травня 2026 р. справа № 300/16/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також – позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі, також – відповідач, ГУ ПФУ в Львівській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також – третя особа, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якій просить:
– визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.11.2025 року № 926200134129 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 30.10.2025 року;
– зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з призначеної їй пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (виділення долі в пенсії у разі втрати годувальника), чоловіка ОСОБА_2 , з дня, що настає за днем смерті годувальника, а саме з 26.09.2025 року, відповідно до заяви від 30.10.2025 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просила перевести її з пенсії за віком, яку вона отримує відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" на пенсію по втраті годувальника за цим законом. Водночас, органом пенсійного фонду прийнято рішення про відмову в переведенні на інший вид пенсії, оскільки для переведення особи на пенсію по втраті годувальника необхідна наявність певних умов, зокрема ця особа має перебувати на повному утриманні померлого годувальника чи одержувати від померлого годувальника допомогу, яка була постійним та основним джерелом для існування. Позивачка вважає відмову у переведенні на інший вид пенсії протиправною, оскільки до заяви про переведення на інший вид пенсії нею було долучено всі необхідні документи для прийняття рішення про переведення позивачки на пенсію по втраті годувальника. У зв`язку з цим просить позов задовольнити (а.с. 1-15).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 17-19).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 19.01.2026 по 30.01.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
26.01.2026 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшли пояснення третьої особи на позовну заяву № 0900-0903-8/3235 від 20.01.2026. У своїх поясненнях третя особа вказує, що підставою для відмови у переведенні позивачки слугувала відсутність документів, які підтверджують факт перебування позивачки на утриманні померлого годувальника. Третя особа вказує, що як документ, який підтверджує факт перебування особи на утриманні годувальника можуть бути взяті до уваги відомості про спільне проживання, які видає, в т.ч. орган місцевого самоврядування. Третя особа вказує, що позивачка та годувальник зареєстровані за різними адресами, у зв`язку з чим підстави для висновку про їхнє спільне проживання відсутні. Третя особа вказує, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості взяття до уваги як доказів спільного проживання тих документів, які видані іншим органом, ніж орган місцевого самоврядування. З огляду на це, просить у задоволенні позову відмовити. Також до даних пояснень третьою особою долучено матеріали пенсійної справи позивачки (а.с. 23-204).
30.01.2026 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 1300-0903-8/11400 від 26.01.2026. У своєму відзиві відповідач вказує, що документом, який підтверджує факт перебування на утриманні померлого годувальника є довідка або інший документ про склад сім`ї, які видані за місцем проживання особи, зокрема, органами місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання разом з годувальником. Відповідач вказує, що таких документів позивачкою до заяви про переведення її з одного виду пенсії на інший долучено не було, з огляду на що відповідачем було прийнято рішення про відмову в переведенні позивачки на пенсію по втраті годувальника. У зв`язку з цим, просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 205-211).
02.03.2026 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивачки надійшли письмові пояснення. У своїх поясненнях позивачка вказує, що відповідачем не було надано належної оцінки долученим до заяви про переведення з одного виду пенсії на інший документам, що є самостійною та достатньою підставою для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування (а.с. 212-216).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 17.03.2026 по 20.03.2026 згідно наказу від 11.03.2026 № 19-В, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 18.05.2026 по 22.05.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою, що з 09.10.2004 отримує пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (надалі, також – Закон № 1058-IV), що підтверджується протоколом за пенсійною справою позивачки (а.с. 199-203).
Відповідно до змісту свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 17.10.1975 року укладено шлюб, про що 17.10.1975 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу м. Івано-Франківськ зроблено запис № 1173 (а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківського Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис № 1130, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 11).
У зв`язку із смертю свого чоловіка, позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.
До такої заяви, серед інших документів, долучено акт про проживання особи без реєстрації місця проживання № 24 від 06.10.2025, відповідно до змісту якого, за заявою ОСОБА_5 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено факт проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 2005 року без реєстрації місця проживання у зв`язку з погіршенням стану здоров`я сина ОСОБА_8 . Даний акт складено та підписано уповноваженими особами Товариства з обмеженою відповідальністю УК "Теплодім+". Факт долучення даного акту до заяви про переведення позивачки з одного виду пенсії на інший сторонами визнається (а.с. 12).
За принципом екстериторіальності, заяву позивачки про переведення з одного виду пенсії на інший розглядало Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
ГУ ПФУ у Львівській області, розглянувши заяву позивачки, прийняло рішення про відмову в переведенні позивачки з одного виду пенсії на інший у зв`язку з ненаданням документа, який підтверджує факт перебування позивачки на утриманні померлого годувальника (а.с. 13-А).
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивачку про вказане рішення листом № 0900-0210-8/57799 від 18.11.2025 (а.с. 13).
Вважаючи вказану відмову протиправною, з метою зобов`язання переведення позивачки з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами частини 1 статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV, відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
За приписами частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, – незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Абзацом 2 частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV передбачено, що батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Відповідно до частини 2 статті 36 Закону № 1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
За приписами частини 3 статті 36 Закону № 1058-IV, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Виходячи з аналізу наведених норм, юридичне значення для призначення пенсії у разі втрати годувальника має встановлення факту перебування особи на утриманні.
Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 2.3 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також, надаються такі документи, зокрема: 1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія; 3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; 4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; 5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності – один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) відомості про місце проживання; 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника). Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.
До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника сім`ї військовослужбовця строкової служби додається документ, одержаний від військової частини або районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи відповідного підрозділу розвідувального органу чи іншої військової установи, що засвідчує дату та причину смерті військовослужбовця, або документ про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим. Якщо смерть настала після звільнення з військової служби, подаються свідоцтво ДРАЦС про смерть, довідка територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи відповідного підрозділу розвідувального органу про проходження військової служби із зазначенням дати призову, дати і підстав звільнення з військової служби та висновок МСЕК про те, що смерть військовослужбовця пов`язана з проходженням військової служби.
До заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника членам сім`ї особи, яка загинула (померла) внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час безпосередньої участі в АТО/ООС або під час безпосередньої участі в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, додаються документи згідно з Порядком надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740 (при призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" членам сім`ї осіб, зазначених в пунктах "е" та "є" статті 3 цього Закону).
До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону; 11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).
За правилами пункту 2.11 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Пунктом 2.22 Порядку № 22-1 передбачено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".
Виходячи з наведених правових норм, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, зокрема дружині, яка є непрацездатною та була на утриманні годувальника, а перелік документів, що засвідчують факт перебування на утриманні наведено у пункті 2.11 розділу ІІ Порядку № 22-1.
Повертаючись до матеріалів справи, суд звертає увагу на таке.
Відповідно до змісту свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 17.10.1975 року укладено шлюб, про що 17.10.1975 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу м. Івано-Франківськ зроблено запис № 1173.
Відповідно до абзаців 1, 2 частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Суд вважає, що надана до заяви копія свідоцтва про шлюб є документом, який дійсно засвідчує родинні позивачки з померлим годувальником.
Поряд з цим, варто зазначити, що до заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, серед інших документів, позивачкою долучено акт про проживання особи без реєстрації місця проживання № 24 від 06.10.2025, відповідно до змісту якого, за заявою ОСОБА_5 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено факт проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 2005 року без реєстрації місця проживання у зв`язку з погіршенням стану здоров`я сина ОСОБА_8 . Даний акт складено та підписано уповноваженими особами Товариства з обмеженою відповідальністю УК "Теплодім+". Факт долучення даного акту до заяви про переведення позивачки з одного виду пенсії на інший сторонами визнається.
Суд звертає увагу відповідача та третьої особи, що пункт 2.11 Порядку № 22-1 не містить імперативної норми щодо видання документу із зазначенням відомостей про місце проживання разом з годувальником за однією адресою лише органом місцевого самоврядування, а вжите у такому пункті слово "зокрема" означає виділення документів органів місцевого самоврядування з поміж інших документів, тобто, "в тому числі", "серед іншого".
Крім того, чинне законодавство в даному випадку не обмежує особу підтвердити факт перебування на утриманні якимось певним документом, надаючи їй право самостійно обирати яким саме документом підтвердити цей факт.
У своїх поясненнях на позовну заяву третя особа вказує, що зареєстрованим місцем проживання померлого годувальника за життя була адреса: АДРЕСА_1 . На факт смерті годувальника у місті Калуш вказує також долучене до матеріалів справи свідоцтво про смерть.
З наданого позивачкою акту судом встановлено, що позивачка проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 2005 року.
Доказів того, що позивачка фактично не проживає за такою адресою відповідачем не надано. Матеріали справи таких доказів не містять.
Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.
Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону.
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру зокрема повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається значний обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення та перерахунку пенсії.
З огляду на те, що позивачкою надано достатні та належні докази, які підтверджують факт спільного місця проживання із годувальником, суд робить висновок про те, що прийняте відповідачем рішення про відмову у переведенні позивачки з одного виду пенсії на інший № 926200134129 від 07.11.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд звертає увагу на те, що позивачка звернулася із заявою про переведення її з одного виду пенсії на інший у строк, визначений пунктом 3 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV.
Водночас суд зазначає, що дискреційні повноваження – це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто дискреційні повноваження – це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Суд зауважує, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Відтак, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у відповідача прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, а також враховуючи те, що призначення, перерахунок та виплата пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушеного права позивачки слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як орган, який відмовив у переведенні позивачки з одного виду пенсії на інший, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2025 про переведення її з пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перевести її на пенсію по втраті годувальника з 26.09.2025, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про повне обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню повністю.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Щодо судових витрат суд звертає увагу на наступне.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивачки на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 75118809 від 29.12.2025 (а.с. 14).
Як наслідок, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
Інші витрати, питання про розподіл яких може бути вирішено судом, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.11.2025 № 926200134129 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як орган, який відмовив у переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2025 про переведення її з пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перевести її на пенсію по втраті годувальника з 26.09.2025, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79000) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. 
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Відповідачу та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача копію рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 );
відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79000)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя  Главач І.А.