ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5923/26 Справа № 211/4900/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гонтар А.Л. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м.Кривий Ріг
справа № 211/4900/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Остапенко В.О.
суддів - Акуленка В.В., Бондар Я.М.
сторони:
позивач -  Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»,
відповідачка -  ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачки  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Щербачов Андрій Петрович, на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2026 року, яке ухвалено суддеюГонтар А.Л.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 лютого 2026року,
ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (надалі - АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 19.07.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було підписано Кредитний договір №1685902270, відповідно до умов якого позичальниці надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту – 36 752,39 гривень; строк користування – 18 місяців; процент при наданні кредиту-10% від суми кредиту; загальні проценти – 10,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти – 3,50 % від суми кредиту. 
Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 
Однак, відповідачка перестала виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестала сплачувати заборгованість по кредиту та процентах, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 63 463 грн. 81 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) – 36 057 грн. 98 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) – 2 737 грн. 49 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) – 24 668 грн. 34 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2026 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № 1685902270 від 19.07.2022 року, що виникла станом на 06.05.2025, у сумі 63463 гривні 81 коп.; витрати по сплаті судового збору суму в розмірі 2 422 гривні 40 коп.
В апеляційній скарзі відповідачка  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Щербачов А.П., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано правової оцінки запереченням відповідачки, викладеним у письмових поясненнях, зокрема, й щодо обставин укладення кредитного договору. Так, 24 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3615485035, відповідно до умов вказаного договору сума кредиту становить 33 767,96 грн., строком на 24 місяці. Відповідно до заяви на видачу кредиту №1077328860 від 24 червня 2021 року, ОСОБА_1 отримано 30 000,00 грн. В період з липня 2021 року по грудень 2021 року, включно, ОСОБА_1 , на виконання умов кредитного договору №3615485035 від 24 червня 2021 року, сплачено суму у розмірі 15 450,00 грн., що підтверджується квитанціями. 06 січня 2022 року за ініціативою ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено договір про припинення кредитного договору №3615485035 від 24.06.2021. Заборгованість ОСОБА_1 , з врахуванням сплати суми у розмірі 15 450, 00 грн., становить 46 180,08 грн. 06 січня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7695822934, відповідно до умов якого сума кредиту становить 30 272,76 грн., строком на 18 місяців. ОСОБА_1 здійснено оплату за період з 17.02.2022 по 08.06.2022 у загальному розмірі 8520,00 грн. з призначенням за кредитом №3615485035 від 24.06.2021.
19 липня 2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1685902270, відповідно до умов якого сума кредиту становить 36752,39 грн., строком на 18 місяців. Наполягає на тому, що будь-яких коштів за договором №1685902270 від 19.07.2022 особисто ОСОБА_1 не отримувала, на карткових рахунок не перераховувалось. В період з лютого 2023 року по лютий 2024 року ОСОБА_1 сплачено грошові кошти на загальну суму 22 300,00 грн. 
Враховуючи здійснені платежі відповідачкою, що підтверджується банківськими квитанціями, фактично відповідачка за зазначеними кредитними договорами отримала 30000,00 грн., тоді як сплатила 46270,00 грн., у зв?язку з чим вважає, що заборгованість перед позивачем у неї відсутня.
Також, судом першої інстанції не враховано та не надано правової оцінки доводом відповідачки щодо страхових застережень, адже, за умовами договорів позивач мав звернутися до ПАТ «СК «ТАС» з метою відшкодування майнової шкоди, що є предметом договором страхування, вартість послуг яких сплачено відповідачкою, але таких відомостей матеріали справи не містять.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Ціна позову у даній справі становить 63 463 гривень 81 копійка, що менше тридцятирозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції станом на час подання апеляційної скарги, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19 липня 2022 року АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1685902270, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у сумі 36752,39 грн. на строк 18 місяців, проценти при наданні кредиту – 10% від суми кредиту; загальні проценти -10,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 3,50% від суми кредиту, на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, установлених у паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною договору та підписаний позичальником.
Відповідно до платіжної інструкції банку від 19.07.2022 року № 982934239 на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 переказано 36752,39 грн. – видача кредиту згідно з умовами договору № 1685902270 від 19.07.2022 року.
Внаслідок невиконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 1685902270 від 19.07.2022 року, станом на 06.05.2025 наявна заборгованість у сумі 63426,81 грн., з яких: 36057,98 грн. заборгованість за тілом кредиту (у т.ч. прострочена); 2737, 49 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочені); 24668,34 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочені).
Встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 не виконувала умови договору в частині повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з неї на користь позивача АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованості за Договором №1685902270 від 19 липня 2022 року, у визначеному позивачем розмірі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно ч. 1 ст 12 цього ж Закону у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості.
Крім того, даним законом також встановлюється черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, 19 липня 2022 року АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1685902270.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 
Згідно з п. 1.2., 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених Кредитним договором.
Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту – 36 752,39 гривень; строк користування – 18 місяців; процент при наданні кредиту-10% від суми кредиту; загальні проценти – 10,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти – 3,50 % від суми кредиту. 
Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 1.2., 1.4. Кредитного договору).
Відповідно до платіжної інструкції банку від 19.07.2022 року № 982934239 на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 переказано 36752,39 грн. – видача кредиту згідно з умовами договору № 1685902270 від 19.07.2022 року, у зв?язку з чим колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів надання відповідачці кредитних коштів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. 
Як вбачається з наданих позивачем до суду першої інстанції доказів, достовірність та належність яких не спростована відповідачкою ОСОБА_1 , в рамках Договору № 1685902270 від 19 липня 2022 рокупозичальницею було отримано грошові кошти у розмірі 36752,39 грн. та, у зв`язку з неналежним виконанням останньою своїх обов`язків щодо повернення кредиту, станом на 30 квітня 2025 року, остання має непогашену заборгованість перед АТ «ТАСКОМБАНК» за тілом кредиту у розмірі 36 057 грн. 98 коп, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачки зазначеної заборгованості за кредитом.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:
- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);
- вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);
- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);
- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).
Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили:
- суму кредиту у розмірі 36 752,39 гривень;
- строк кредитування в межах якого здійснюється нарахування процентів за користування кредитом – 18 місяців;
- розмір процентів за користування кредитом, зокрема, процент при наданні кредиту-10% від суми кредиту; загальні проценти – 10,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти – 3,50 % від суми кредиту.
Розрахунок заборгованості за відсотками зроблений в межах строку кредитування, передбаченого умовами договору.
Обставин, які б вказували на помилковість розрахунку судом не встановлено, а доводи апеляційної скарги щодо погашення боргу є безпідставиними, сокільки, згідно виписки за рахунком (а.с. 12-32), внесені відповідачкою ОСОБА_1 грошові кошти було зараховано на рахунок погашення відсотків, що узгоджується з умовами договору та всі платежі враховано позивачем при проведені розрахунку.
Відповідачкою факту заборгованості та її розміру не спростовано, зустрічних контррозрахунків не надано, відтак, встановивши, що позивач АТ «ТАСКОМБАНК» (виконав умови договору, який був підписаний відповідачкою ОСОБА_1 , суд першої інстанції, взявши до уваги наведені обставини, а також те, що відповідачка порушила умови договору, не погашала щомісячні платежі по поверненню кредитних коштів, у визначений строк, допустила заборгованість щодо повернення кредиту, дійшов законного та обґрунтованого висновку про обґрунтованість позову та задовольнив його.
Доводи апеляційної скарги щодо укладення відповідачкою ОСОБА_1 кредитних договорів із ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та їх виконання колегією суддів не приймаються, як такі, що виходять за межі хзаявлених позовних вимог, адже, предметом у данному спорі є виключно стягнення заборгованості за кредитним договором № 1685902270 від 19 липня 2022 року, укладеним із АТ «ТАСКОМБАНК».
Не можна вважати прийнятними й доводи апеляційної скарги щодо наявності страхового застереження, оскільки це не звільняє позичальника від обов?язку виконання взятих на себе зобов?язань за кредитним договором.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу відповідачки  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Щербачов Андрій Петрович, - залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає
Повне судове рішення складено 29 травня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: