ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1859/24  Номер провадження 22-ц/814/2168/26	Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Василишина Костянтина Вікторовича на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 січня 2026 року по справі за позовом адвоката Василишина Костянтина Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року представник позивача-адвокат Василишин К.В. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 1031137,06 грн. 
Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
25 грудня 2025 року від представника позивача Василишина К.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Пирятинського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якій заявник просив залишити позов без розгляду та відмовити відповідачу в стягненні витрат на правову допомогу. 
16 січня 2026 року представник відповідача Міщенко Ю.О. подав до суду клопотання про стягнення з позивача понесених стороною відповідача судових витрат за надану правничу допомогу в сумі 25000 грн. та відшкодувати витрати по оплаті судової-почеркознавчої експертизи в розмірі 35198,64 грн.
Вказував, що саме неправомірна поведінка та необґрунтовані дії позивача призвели до тих фінансових витрат, які був вимушений нести відповідач, уклавши договір про надання правничої допомоги та сплативши адвокату 25000 грн. в якості гонорару, а також здійснив повну оплату проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи. 
Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 січня 2026 року позовну заяву адвоката Василишина Костянтина Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду.
Клопотання представника відповідача Міщенка Ю.О. про стягнення судових витрат задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн. та 35198,64 грн. витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи.
Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.09.2024 по справі №544/1859/24 на належну ОСОБА_2 на праві власності присадибну ділянку, площею 0,0069 га, кадастровий номер 5323810100:50:020:0373, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження чи обтяження майна: належної йому на праві власності присадибної земельної ділянки, площею 0,0069 га, кадастровий номер 5323810100:50:020:0373, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснено позивачу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.
Не погодившись з даною ухвалою суду в частині розподілу судових витрат, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Василишин К.В. оскаржив її в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду в частині вирішення питання судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні питання відшкодування понесених стороною відповідача судових витрат судом встановлено, що 16.10.2024 між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Міщенком Ю.О. укладено договір №16/10.1-24 про надання професійної правової допомоги, за умовами якого сторони погодили наступне: предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами професійної правничої допомоги клієнту у проведенні судових тяжб в цивільній справі №544/1859/24 за позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, а також представлення інтересів в Пирятинському районному суді Полтавської області (а.с.103-103 зворотній бік). Пунктом п.1.1. договору визначено розмір гонорару за надані послуги адвоката та порядок його сплати.
Суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про необхідність стягнення з позивача витрат за надану правову допомогу та за проведення судово-почеркознавчої експертизи з огляду на необґрунтовані дії позивача, які змусили відповідача нести додаткові витрати для захисту своїх прав та законних інтересів, зокрема майнових прав. 
При цьому, суд мотивував свої висновки тим, що при зверненні до суду позивач в особі свого представника діяв свідомо та подав завідомо сумнівний доказ у вигляді копії розписки з начебто підписом відповідача, зі змісту якого неможливо встановити ні правову природу спірних правовідносин, ні обов`язків останнього по поверненню коштів.
Після витребування судом оригіналу розписки, сторона відповідача категорично заперечуючи обставини, викладені в позовній заяві та належність підпису відповідачу як позичальнику, була вимушена ініціювати в суді проведення по справі судово-почеркознавчої експертизи, оплата якої була здійснена за кошти відповідача.
Так, згідно приєднаного до справи акту виконаних робіт та платіжної квитанції вбачається, що відповідачем сплачено адвокату 25000 грн. за виконану роботу, а саме: надання консультації відповідачу, підготовка на надсилання відзиву на позовну заяву, участь у судових засіданнях, підготовка та подання клопотання про приєднання доказів для проведення почеркознавчої експертизи 
Згідно висновку зазначеної експертизи №1069 від 24.09.2025 року, у якому зазначено, що підпис від імені ОСОБА_2 виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою.
Таким чином, після отримання негативного для своєї сторони експертного висновку, позивач, розуміючи подальшу перспективу заявлених ним вимог, подав заяву про залишення позову без розгляду. 
Ухвалюючи судове рішення щодо судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача про необхідність стягнення з позивача витрат за надану правову допомогу та за проведення судово-почеркознавчої експертизи з огляду на необґрунтовані дії позивача, які змусили відповідача нести додаткові витрати для захисту своїх прав та законних інтересів, зокрема майнових прав є обґрунтованими та доведеними.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносяться витрати на професійну правничу допомогу, за правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Отже, законодавцем у ст. 142 ЦПК України чітко визначено порядок вирішення питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду.
За змістом ст. 142 ЦПК України питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду вирішується, по-перше, на підставі відповідної заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, по-друге, за обов`язкової наявності необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача в суді першої інстанції здійснювалось адвокатом Міщенком Ю.О. на підставі договору про надання правничої допомоги №16/10.1-24від 16.10.2024 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №135156 від 16.01.2020.
Відповідно до поданого клопотання додано копію акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 28.11.2025 за Договором про надання правової допомоги №16/10.1-24 від 16.10.2024 за період з 16.01.2024 по 28.11.2025 на суму 25 000 грн., за надані послуги правничої допомоги по Договору №16/10.1-24 від 16.10.2024 та квитанцію до прибуткового касового ордера №16/10/24 від 16.10.2024 про сплату авансу в сумі 5000 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №08/12/25 від 08.12.2025 про сплату гонорару в сумі 20000 грн. 
Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням вищенаведених норм процесуального права, при залишенні позовної заяви без розгляду, обґрунтовано здійснив розподіл судових витрат та відшкодував стороні відповідача витрати по оплаті за правничу професійну допомогу та витрати, пов`язані з оплатлю проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи. 
За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення в частині судових витрат лише з підстав незгоди позивача, оскільки вважає, що дії позивача по пред`явленню вказаного позову не мали на меті отримання реального судового захисту з метою поновлення своїх майнових прав. 
Крім того, судом з урахуванням наданих відповідачем доказів, вірно зазначено про часткове стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням складності справи, фактичним наданням адвокатом правничих послуг, кількістю витраченого ним часу у судових засіданнях та правомірно зменшено розмір гонорару з 25000 грн. до 13000 грн. 
Також на спростування заявлених позовних вимог та твердження про існування невиконаних ним як позичальником обов`язків по поверненню грошових коштів, відповідач на підтвердження своїх заперечень був вимушений нести витрати по оплаті за призначену судом почеркознавчу експертизу. 
За вказаних обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що у зв`язку з залишення позову без розгляду та встановленням, що позивачем завідомо подано до суду сумнівний доказ у вигляді розписки, з начебто підписом відповідача, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу та на проведення судової-почеркознавчої експертизи.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).
Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.
Виходячи з викладеного судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Василишина Костянтина Вікторовича залишити без задоволення.
Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови суду виготовлено 21 травня 2026 року.
Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин