номер провадження справи 17/36/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 Справа № 908/398/26
м. Запоріжжя 

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л., розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи заяву ФОП Шеремет А.О. за вих. від 30.04.26 № 319/04-2026 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/398/26

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця Шеремет Анатолія Олександровича, АДРЕСА_1 
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКАМ ФІНАНС", 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8 
про стягнення 33 632,71 грн

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.04.26 у справі № 908/398/26 позовні вимоги задоволено повністю. Вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКАМ ФІНАНС" на користь фізичної особи-підприємця Шеремет Анатолія Олександровича 33 547,23 грн основного боргу, 85,48 грн 3 % річних та 2 662,40 грн судового збору.
30.04.26 до суду в системі "Електронний суд" надійшла заява за вих. від 30.04.26 № 319/04-2026 про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/398/26, в якому представник ФОП Шеремет А.О. просить суд ухвалити додаткове рішення за яким стягнути з ТОВ "ІНКАМ ФІНАНС" витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 908/398/26 у розмірі 5 000,00 грн. 
Витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.04.26 вказана вище заява передана на розгляд судді Корсуну В.Л. 
Ухвалою від 01.05.26 судом призначено заяву ФОП Шеремет А.О. за вих. від 30.04.26 № 319/04-2026 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/398/26 до розгляду.
Розглянувши матеріали справи та заяву ФОП Шеремет А.О. за вих. від 30.04.26 № 319/04-2026 про ухвалення додаткового рішення у цій справі, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про аграрні ноти» (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).
Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).
У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3). 
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 126 ГПК України). 
Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвоката представником позивача у справу надано копії:
- договору від 21.01.26 № 06/01-2026;
- додаткової угоди від 21.01.26 № 1 до договору від 21.01.26 № 06/01-2026;
- акту виконаних робіт від 30.04.26 № 1 до договору від 21.01.26 № 06/01-2026;
- платіжної інструкції від 21.01.26 № 1199 на загальну суму 5 000,00 грн;
- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 10.09.08 № 1584;
- ордеру на надання правничої допомоги серії АХ № 1320956 від 21.01.26.
Матеріалами справи підтверджено, що 21.01.26 між фізичною особою-підприємцем Шеремет Анатолієм Олександровичем (Клієнт) та адвокатським бюро «Олексія Романченко» (Адвокатське бюро) укладено договір № 06/01-2026 (договір).
Згідно із п. 1.1. договору, Клієнт доручає, а Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта в господарських судах всіх інстанцій, а також перед підприємствами, установами, організаціями, органами державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронними органами та органами прокуратури, у всіх справах, пов`язаних із розглядом справ та проваджень за участю Клієнта, в яких він бере участі, як учасник справи, свідок, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, потерпілий, а також у справах, пов`язаних із розглядом справ про адміністративні правопорушення, в яких Клієнт бере участь у якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності або потерпілого.
У відповідності до п. 6.1. договору, за виконання доручень згідно даного Договору Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар.
Пунктом 6.2. договору визначено, що розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного Договору.
Відповідно до п. 6.3. договору, після кожного етапу надання правової допомоги Клієнту сторони підписують відповідний акт приймання-передачі, в якому визначають надану на підставі даного Договору правничу допомогу в межах такого етапу.
Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.27 (п. 8.1. договору).
Згідно із п. 1 додаткової угоди від 21.01.26 № 1 до договору, відповідно до Договору № 06/01-2026 від 21.01.26 Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати Клієнту професійну правничу допомогу в рамках господарської справи про стягнення заборгованості з ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС».
У відповідності до п. 2 додаткової угоди від 21.01.26 № 1 до договору та п. 6.2. Договору № 06/01-2026 від 21.01.26 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 5 000,00 грн у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта.
Пунктом 3 додаткової угоди від 21.01.26 № 1 до договору визначено, що Клієнт сплачує кошти, визначені у п. 2 даної додаткової угоди протягом 30 календарних днів з моменту підписання даної Додаткової угоди.
Надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції може включати за необхідності: підготовку та подання до суду відзиву на позовну заяву, підготовку і подання до суду зустрічного позову, підготовку і подання до суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, підготовку та подання до суду клопотань про долучення доказів, надання суду відповідних доказів, підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених ГПК України, які необхідні для розгляду справи (п. 4 додаткової угоди від 21.01.26 № 1 до договору).
Згідно із п. 1 акту виконаних робіт від 30.04.26 № 1 до договору, відповідно до п. 1, 4 Додаткової угоди № 1 від 21.01.26 до Договору № 06/01-2026 від 21.01.26, Адвокатське бюро надало Клієнту професійну правничу допомогу у Господарському суді Запорізької області при розгляді справи № 908/398/26 за позовом фізичної особи-підприємця Шеремета Анатолія Олександровича до ТОВ «ІНКАМ Ф1НАНС» про стягнення коштів, а саме: підготовлено позовну заяву від 18.02.26 та підготовлено заяву про збільшення позовних вимог від 19.03.25.
Відповідно до п. 3 акту виконаних робіт від 30.04.26 № 1 до договору, згідно із п. 2 Додаткової угоди № 1 від 21.01.26 до Договору № 06/01-2026 від 21.01.26, гонорар Адвокатського бюро за надання професійної правничої допомоги Клієнту у суді першої інстанції становить 5 000,00 грн, які повністю сплачені Клієнтом до підписання даного акту.
Клієнт на виконання умов договору сплатив Виконавцю плату за виконану роботу у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.01.26 № 1199 на загальну суму 5 000,00 грн.
Судом враховано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд, за клопотанням іншої сторони, може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (вказане викладене і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.02.23 у справі № 160/19098/21).
Окрім цього, судом враховано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.21 у справі № 927/237/20).
Судом прийнято до уваги, що постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхі дного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи, тощо.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та ін. істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Приймаючи до уваги принцип співмірності судом враховано, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. 
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу господарський суд дійшов висновку, що представником позивача доведено розмір витрат на оплату послуг адвоката та вказаний розмір співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову. 
Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлена позивачем загальна сума витрат на професійну правничу допомогу не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару з урахуванням таких критеріїв як: справедливість, добросовісність, розумність; принципів співмірності та розумності судових витрат; складності справи № 908/398/26, яка розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження; витраченого адвокатом часу на надання послуг у даній справі; ціни позову (33 632,71 грн).
Як наслідок, приймаючи до уваги надані документи, судом задовольняється заява представника ФОП Шеремет А.О. за вих. від 30.04.26 № 319/04-2026 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/398/26 щодо стягнення з ТОВ "ІНКАМ ФІНАНС" на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 42, 46, 123, 126, 129, 233, 244 ГПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Заяву ФОП Шеремет А.О. за вих. від 30.04.26 № 319/04-2026 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/398/26 задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКАМ ФІНАНС" (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8, код ЄДРПОУ 40308189) на користь фізичної особи-підприємця Шеремет Анатолія Олександровича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) - 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 11.05.2026.

Суддя В.Л. Корсун